Справа№751/8553/25
Провадження №1-кс/751/2189/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв`язку)

скаржника ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання скаргу ОСОБА_4 про визнання дій прокурора ОСОБА_3 незаконними, встановлення факту фальсифікації доказів, порушення прав ОСОБА_4 та незаконне тримання під вартою, подану у порядку ст. 206 КПК України,

Встановив:

07 жовтня 2025 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова з ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» надійшло клопотання ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України, в якому він просить визнати дії прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 незаконними, такими що містять ознаки фальсифікації доказів. Зобов`язати уповноважені органи внести відомості до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 366, 372, 114-1 КК України; визнати, що його тримання під вартою здійснюється на підставі сфальсифікованих матеріалів із грубим порушенням його права на свободу; постановити ухвалу про негайне усунення вказаних порушень та застосувати інший запобіжний захід, що забезпечить його участь у судових засіданнях і водночас дозволить виконувати військовий обов`язок у ЗСУ. В обґрунтування скарги ОСОБА_4 зазначає, що 24 квітня 2025 року Носівський районний суд Чернігівської області ухвалою у справі № 741/2496/24 продовжив йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 22 червня 2025 року. Ця ухвала стала базовим документом, на який надалі посилався прокурор. Зазначає, що прокурором у цьому провадженні подано суду відомості, що він нібито обвинувачується за ч.1 ст. 115 КК України (умисне вбивство). Проте в матеріалах кримінального провадження кваліфікація вже була змінена на ч.2 ст. 121 КК України (тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого). Отже подання прокурора у червні 2025 року щодо ч.1 ст. 115 КК України було завідомо неправдивим. Під час розгляду його скарг слідчими суддями з`ясувалось, що прокурор паралельно використовує різні кваліфікації (ст. 115 та ст. 121 КК України), що, на думку заявника, підтверджує системність фальсифікацій. Такі обставини перешкоджають його військовій службі у ЗСУ. Так, міністерство оборони України у листі № 318/2140 від 10.09.2025 повідомило його, що продовження його військової служби є неможливим через те, що щодо нього розслідується провадження за ст. 115 КК України. Цю інформацію Міністерство отримало від прокуратури.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник підтримали клопотання та просили його задовольнити.

На запитання слідчого судді ОСОБА_4 повідомив, що скарг чи заяв до правоохоронних органів щодо внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення він не подавав.

Прокурор у кримінальному провадження заперечив проти задоволення скарги. Вважає, що ОСОБА_4 законно утримується під вартою на підставі ухвали Носівського районного суду м. Чернігова від 23.09.2025, якою востаннє продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також зауважив, що у Носівському районному суді Чернігівської області розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підстави для скасування чи зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Представник ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про розгляд скарги належним чином. Установою направлено до суду копії матеріалів з особової справи ув`язненого ОСОБА_4 щодо його затримання та застосованого до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши ОСОБА_4 , його захисника та прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також матеріали особової справи ОСОБА_4 , що надійшли з ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 29 Конституції України гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Згідно ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Статтею 206 КПК України надано слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та інше) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Відповідний правовий висновок викладено і в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 766/22242/17.

Надаючи оцінку правомірності тримання ОСОБА_4 під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» та, відповідно, наявності чи відсутності підстав його звільнення з-під варти, слідчим суддею враховується наступне.

Із матеріалів, що надійшли з ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» убачається, що у провадженні Носівського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 20 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження не закінчено.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень від 20.09.2024 убачається, що слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_6 в ході здійснення досудового розслідування № 0000171 від 20 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України в порядку ст. 208 КПК України у м.Носівка, вул. Центральна, 15, затримано ОСОБА_4 (час фактичного затримання 15 година 30 хвилин 20.09.2024).

21.09.2024 ухвалою слідчого судді Носівського районного суду Чернігівської області (справа № 741/1989/24, провадження № 1-кс/741/206/24) до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 листопада 2024 року включно, з утриманням його у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». Яка при апеляційному перегляді ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30.09.2024 залишена без змін.

В подальшому ухвалами Носівського районного суду Чернігівської області від 15.11.2024 року, 20.12.2024, 02.01.2025, 28.02.2025, 24.04.2025, 20.06.2025, 31.07.2025 та в останнє 23.09.2025 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів, тобто до 21 листопада 2025 року, з подальшим утримання його в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Отже, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримується під вартою на підставі судового рішення, а саме ухвали Носівського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2025 року, якою в рамках кримінального провадження № 0000171 від 20 вересня 2024 року ОСОБА_4 як обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень статті 206 КПК України, слідчий суддя лише перевіряє наявність чи відсутність правових підстав для тримання особи під вартою.

При розгляді скарги ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя не вправі перебирати на себе повноваження суду першої та апеляційної інстанції, до компетенції якого на цій стадії кримінального провадження щодо ОСОБА_4 віднесено вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого або його скасування на стадії судового розгляду та апеляційного оскарження.

Дослідженими у судовому засіданні матеріалами підтверджується, що на даний час відносно ОСОБА_4 діє запобіжний захід у виді тримання під вартою, який застосовано до нього на підставі ухвали Носівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року, а отже, наявні правові підстави для тримання особи під вартою.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування положень ст.206 КПК України та задоволення скарги відсутні.

Також, зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_4 оскаржує бездіяльність прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , в діях якого, на думку заявника, убачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 366, 372, 114-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Частиною 1 ст. 25 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Однак, до скарги ОСОБА_4 не додав жодного доказу його звернення до відповідного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а також підтвердив, що з такими заявами не звертався до компетентних органів, що має значення для правильного вирішення справи та не дає можливості слідчому судді вирішити питання відповідно до статті 304 КПК України.

Аналізуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 26, 206, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

Ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 про визнання дій прокурора ОСОБА_3 незаконними, встановлення факту фальсифікації доказів, порушення прав ОСОБА_4 та незаконне тримання під вартою, подану у порядку ст. 206 КПК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 13 жовтня 2025 року.

Слідчий cуддя ОСОБА_1