Справа № 163/2353/25
Провадження № 1-кп/163/266/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000429 про обвинувачення

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шаповалівка

Борзнянського району Чернігівської області, факти-

чно проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , без реєстрації, українця, громадянина Укра-

їни, з неповною середньою освітою, непрацюючого,

неодруженого, раніше судимого:

-22.02.2018 Токмацьким районним судом Запорізь-

кої області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання

у виді 3 років позбавлення волі;

-23.06.2021 Токмацьким районним судом Запорізь-

кої області за ч.1 ст.162, ч.ч.2,3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК

України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які згідно ст.89 КК України не знята і не погашена у встановленому законом порядку, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий умисний злочин за наступних фактичних обставин.

Так, 07.10.2025 приблизно о 13 годині ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що діє на підставі Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався, зокрема з останніми змінами від 26 липня 2025 року, затвердженими Указом Президента України від 14 липня 2025 року №478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб, перебуваючи біля сільського кладовища у с. Чмикос Ковельського району Волинської області, переконавшись в тому, що його дії залишаються непоміченими іншими особами, діючи повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав належний ОСОБА_4 велосипед марки «Turnier вартістю 3800 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на вказану суму.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України, як дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю та підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення не оспорював та заявив, що визнає доведеними час, місце, спосіб, мотив вчинення ним злочину. Зобов`язався в майбутньому кримінальних правопорушень не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 07.10.2025 року він їхав велосипедом на кладовище та мав намір прибрати могилу своєї бабусі. Біля кладовища залишив велосипед, а сам пішов прибрати могилу. Коли повернувся, то велосипеда вже не було. Про крадіжку велосипеда повідомив своїй онуці, яка викликала працівників поліції. Разом з поліцейськими виявили обвинуваченого, який йшов по дорозі разом з викраденим велосипедом. Вказав, що обвинувачений з вибаченням до нього не звертався, а при обранні йому міри покарання - поклався на розсуд суду.

За таких обставин при згоді сторін кримінального провадження суд дослідив докази в порядку ч.3 ст.349 КПК України і дійшов висновку про повну доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені крадіжки чужого майна в умовах воєнного стану, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, ставлення обвинуваченого до скоєного, який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на диспансерному обліку в лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, неодружений, утриманців не має, та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Разом з тим, суд не визнає обтяжуючою обставиною рецидив злочинів, який зазначений в обвинувальному акті, як обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , оскільки відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

При визначенні виду і розміру покарання ОСОБА_5 , суд також враховує те, що обвинувачений схильний до вчинення корисливих злочинів, оскільки через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, за вчинення корисливого злочину, ОСОБА_5 знову вчинив тяжкий корисливий злочин.

Вказані обставини не дають підстав для висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання.

При цьому, підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

Тому, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання лише у виді реального позбавлення волі в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, в мінімальному розмірі.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст.100 КПК України, а накладеного арешту згідно із ч.4 ст.174 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі ст.124 КПК України судові витрати на проведення судової товарознавчої експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовано, клопотання про застосування такого заходу не заявлено і суд не вбачає підстав для його застосування з власної ініціативи.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Початок відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: велосипед марки «Turnier синього кольору, вартістю 3800 гривень, який вилучено на узбіччі автомобільної дороги Т-03-02 неподалік с. Чмикос Ковельського району Волинської області, який зберігається в камері зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, - повернути власнику ОСОБА_4 , скасувавши накладений на нього ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2025 року арешт.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 90 копійок.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1