Провадження №: 1-кс/755/3659/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої слідчої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого в ОВС-криміналіст 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , погоджене прокурор відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 16 червня 2021 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Автономної Республіки Крим, Красногвардійського району, с. Щербакове, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС-криміналіст 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , за погодженням прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , звернувся до слідчої судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 16 червня 2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 438 КК України.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що слідчим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_3 за процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 16 червня 2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 438 КК України.

Так, стаття 438 КК України є бланкетною нормою, що відсилає до порушення законів та звичаїв війни, передбачених у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, при тлумаченні конкретних порушень законів та звичаїв війни, у даній справі необхідно керуватись Конвенцією про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (далі - Конвенція). Ця Конвенція містить перелік діянь, що становлять найбільш серйозні порушення.

Відповідно до статті 2 Конвенції, вона застосовується до всіх випадків оголошення війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жоден збройний спротив.

Так, внаслідок загострення політико-соціальної напруженості в Україні впродовж лютого 2014 року проросійські політичні та інші організації та об`єднання, підтримувані Російською Федерацією (далі - РФ), активізували антиукраїнську діяльність, спрямовану на ескалацію ситуації, що склалася та подальше її розхитування , особливо у Південно-Східних областях України, Автономній Республіці Крим там. Севастополь.

На території автономії 03.02.2014 відбулися мітинги проросійських сил, під час яких, організатори та політичні діячі публічно закликали до насильницької зміни конституційного ладу і до захоплення державної влади в Криму. Того ж дня, лідер партії «Русский блок» ОСОБА_7 заявив про створення з числа добровольців «загонів самооборони».

Вказані загони так званої Самооборони Криму спільно із кадровими військовослужбовцями РФ (як тими , що дислокувались на баз і Чорноморського Флоту РФ згідно двосторонніх договорів між Україною та РФ так і тими, що незаконно переправились з території РФ) забезпечили захоплення адміністративних будівель України, захоплення та блокування українських військових частин та організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території Криму, що, в подальшому, публічно підтвердили найвищі керівники Росії, включно з президентом РФ - ОСОБА_8 .

Внаслідок вказаних насильницьких агресивних дій РФ , Україна втратила ефективний контроль над територією Автономної Республіки Крим та м. Севастополь , у зв`язку з її окупацією ЗС РФ.

З метою «легітимізації» окупації, 16.03.2014 владою АР Крим, за підтримки РФ (у тому числі силової), проведено незаконний «референдум » для приєднання півострова до території РФ всупереч ст.ст. 5, 72 та 73 Конституції України. Результатом проведеного «референдуму» стали тимчасова окупація території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу РФ на правах суб`єкта федерації.

В подальшому, вищим керівництвом РФ, з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму , прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим.

Легітимізоване таким чином РФ та повністю підконтрольне їй самопроголошене керівництво окупованого Криму, з метою забезпечення та підтримання режиму окупації, за допомогою так званих Самооборони Криму, правоохоронних органів та судів, почало реалізовувати політику РФ щодо переслідування населення за політичні, релігійні погляди, расовими етнічними ознаками тощо.

Серед основних злочинів, вчинених для забезпечення вказаного режиму є умисні вбивства, викрадення та зникнення, жорстоке та нелюдське поводження, незаконні позбавлення волі, позбавлення права на справедливий суд, незаконні привласнення та знищення майна, незаконний призов до лав ЗС РФ, переслідування, та позбавлення інших основоположних прав та свобод людини.

Крім того, окупаційною владою для забезпечення режиму окупації проводиться політика заміщення населення Криму російським, що виражається, окрім вже названих злочинів , у заселенні території Криму росіянами, поширенні російських законів на територію окупованого Криму, надання російського громадянства населенню Криму та привласнення державної власності У країни в Криму.

Таким чином , найвище керівництво Російської Федерації через вчинення злочинів підконтрольними йому окупаційними «органами влади, правоохоронними органами», військовими та іншими організаціями, забезпечує режим окупації в Криму.

В той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації з 20 лютого 2014 року.

Генеральна Асамблея ООН своєю Резолюцією 71/205 від 19.12.2016 року «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» , засудила тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України -Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Крім того , Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН 72/190 від 19.12.2017 року «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» та 73/194 від 17.12.2018, 74/168 від 18.12 .2019 Генеральна Асамблея вчергове засудила нинішню тимчасову окупацію Російською Федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Відповідно до статті 4 Конвенції, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави , громадянами яких вони не є.

Крім того, статтею 13 Конвенції визначено, що положення частини ІІ (Загальний захист населення від деяких наслідків війни) стосуються всього населення країн , які перебувають у конфлікті, без будь-якої дискримінації за ознакою, зокрема, раси , національності, релігійних або політичних переконань, і спрямовані на полегшення страждань, спричинених війною.

Згідно статті 27 Конвенції, особи, що перебувають під захистом , мають право за будь-яких обставин , на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Враховуючи викладене, окупація Криму РФ, будучи рівнозначною міжнародному збройному конфлікту, задовольняє критерій наявності збройного конфлікту, що є передумовою для притягнення до кримінальної відповідальності за найбільш серйозні порушення Женевських конвенцій.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року (більш точні дати не встановлено) РФ було передислоковано на територію півострова Крим особовий склад та військову техніку наступних військових підрозділів: військова частина (далі за текстом - в/ч) № НОМЕР_1 , в/ч № НОМЕР_2 , в/ч № НОМЕР_3 , в/ч № НОМЕР_4 , в/ч № НОМЕР_5 , в/ч № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 окрема мотострілкова бригада, в/ч № НОМЕР_8 , в/ч № НОМЕР_9 , в/ч № НОМЕР_10 , в/ч № НОМЕР_11 , в/ч № НОМЕР_12 , в/ч № НОМЕР_13 , сили спеціальних перацій у складі 3, 16, 22 окремих бригад спеціального призначення та центру спеціального призначення «Сенеж», а також задіяно військовослужбовців та військову техніку НОМЕР_14 окремої гвардійської бригади морської піхоти, які дислокувалися на території півострова Крим на підставі Угоди між Україною та РФ «Про статус та умови перебування ЧФ РФ на території України» від 1999 року.

У період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року (більш точні дати в ході досудового розслідування не встановлені) зазначеними підрозділами Збройних сил РФ було заблоковано та захоплено будівлі Верховної ради АР Крим (м. Сімферополь, вул. К. Маркса, буд. 18), Ради міністрів АР Крим (м. Сімферополь, просп. Кірова, буд. 13), будівлі органів державної влади та місцевого самоврядування, приміщення та підрозділи Міністерства внутрішніх справ України, військові об`єкти Збройних Сил України, Головне управління розвідки Міністерства оборони України, ВМФ України.

Статтею 26 Федерального Закону РФ «О воинской обязанности и военной службе» від 28.03.1998 передбачено , що «Призыв на военную службу граждан организуют военные комиссариаты через свои структурные подразделения и осуществляют призывные комиссии, создаваемые в муниципальных районах, городских округах и на внутригородских территориях городов федерального значения решением высшего должностного лица субъекта Российской Федерации (руководителя высшего исполнительного органа государственной власти субъекта Российской Федерации) по представлению военного комиссара.

Встановлено, що Указом Президента Російської Федерації ОСОБА_8 «О внесении изменения в Указ Президента Российской Федерации от 20 сентября 2010 года № 1144 «О военно-административном делении Российской Федерации» від 02.03.2014 № 199, Республіка Крим та місто Севастополь незаконно внесено до складу Південного військового округу Російської Федерації.

Відповідно до п. 2 ст. 5 Федерального Конституційного Закону РФ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» від 21.03.2014 передбачено, що «Создание на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя органов военного управления, объединений, соединений, воинских частей и организаций Вооружённых Сил Российской Федерации, других войск, воинских формирований и органов, военных комиссариатов, а также определение их структуры, состав и штатной численности осуществляется в соответствии с законодательством Российской Федерации с учетом административно территориального деления Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Діяльність військових комісаріатів та обсяг повноважень військових комісарів чітко врегульовано в «Положении о военных комиссариатах» (далі - Положення) затвердженому Указом Президента Російської Федерації від 07 грудня 2012 року. Зокрема, стаття 2 Положення встановлює, що військовий комісаріат створюється в суб`єкті Російської Федерації з метою забезпечення виконання громадянами військового обов`язку, організації та проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації, реалізації права громадян, звільнених з військової служби, і членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) військовослужбовців на соціальні гарантії, включаючи пенсійне забезпечення, а також з метою реалізації гарантій поховання загиблих (померлих) військовослужбовців та інших категорій громадян відповідно до законодавства Російської Федерації.

Статтею 7 вказаного Положення передбачено, що управління службовою діяльністю військового комісаріату здійснюється військовим комісаром.

Разом з цим встановлено, що в обов`язки військових комісарів покладено безпосереднє керування розробкою плану підготовки та проведення призову громадян на військову службу і організація його виконання.

Крім цього, у відповідності до Постанови Уряду Російської Федерації «Об утверждении Положения о призыве на военную службу граждан Российской Федерации» від 11.11.2006 року, призов на військову службу здійснює призовна комісія, створювана в кожному муніципальному утворені, що має статус муніципального району, міського округу або внутрішньо території міста федерального значення, рішенням вищої посадової особи суб`єкта Російської Федерації за поданням військового комісара.

Вказані нормативно-правові акти Російської Федерації вказують на те, що Російська Федерація мала намір з 2015 року призивати на військову службу місцеве населення Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та станом на сьогодні реалізовує цей намір.

Підтвердженням вищезазначеного є те, що так званим «Главою Республики Крым» ОСОБА_9 протягом 2015 - 2021 років у весняно-осінній період створюються призивні комісії, про що свідчать «Указы Главы Республики Крым «О создании призывных комиссий и обеспечения призыва граждан на военную службу в Республике Крым», членом однієї із яких, а саме «призывная комиссия по мобилизации Белогорского района Республики Крым» впродовж 2019-2021 років в якості «воєнного комиссара города Симферополь Республики Крым» визначений ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, статтею 51 Конвенції передбачено, що окупаційна держава не має права примушувати осіб, що перебувають під захистом, служити в її збройних силах. Будь-який тиск, зокрема призов, або пропаганда на користь добровільного вступу в армію забороняється. Статтею 45 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, заборонено примушувати жителів окупованої· території присягати на вірність державі-супротивнику.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

Згідно ст. 27 Конвенції, особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Статтею 147 Конвенції передбачено, що серйозні порушення, про які йдеться у ст. 146 Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції, зокрема примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави.

У порушення зазначених норм міжнародного права, за активного сприяння так званого «военного комиссара города Симферополь Республики Крым» ОСОБА_5 , призови на військову службу до збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, проведені на ТОТ АР Крим були розпочаті з квітня 2015 року. До 2017 року призване цивільне населення проходило строкову військову службу у з`єднаннях та військових частинах збройних сил та інших військових формуваннях Російської Федерації, дислокованих на території Кримського півострова, а починаючи з 2017 року - частина призваного особового складу направляється для проходження військової служби до з`єднань та військових частин, які дислокуються на території Російської Федерації, а також, не виключається, і за її межами.

Загалом, протягом 2015-2021 років, нехтуючи рядом міжнародних зобов`язань, окупаційною владою проведено 11 призовних кампаній, в ході яких призвано на строкову військову службу до збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації понад 25 тисяч цивільного населення ТОТ АР Крим.

Відповідно до п. 2 ст. 21 «Положения о военных комиссариатах», затвердженого Указом Президента Російської Федерації від 07 грудня 2012 року - «военный комиссар несет персональную ответственность за выполнение задач, стоящих перед военным комиссариатом».

З огляду на викладене, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи з 29.04.2019 на посаді «военного комиссара города Симферополь Республики Крым» на час проведення призивних кампаній, усвідомлюючи тимчасову окупацію Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, керуючись у своїй діяльності Федеральним законом від 28 березня 1998 року № 53-ФЗ «О воинской обязанности и военной службе» та іншими нормативно-правовими актами країни окупанта - Російської Федерації, здійснював примусовий призов цивільного населення України, яке проживає на тимчасово окупованій території України - АР Крим там. Севастополь на строкову військову службу до Збройних сил РФ.

Пунктами 5.1, 5.3 Указу «О создании призывных комиссий и обеспечении проведения призыва граждан на военную службу в Республике Крым», на голів муніципальних утворень в Республіці Крим, голів адміністрацій муніципальних утворень спільно з відповідними відділами військових комісаріатів Республіки Крим, покладено обов`язок «Обеспечить явку призывников на призывные пункты для прохождения районных (городских) призывных комиссий» та «Обеспечить отделы военного комиссариата Республики Крым по муниципальным образованиям в Республике Крым оборудованными призывными пунктами».

Крім того, п. 7.2 Указу, передбачено, що на т.зв. Міністерство внутрішніх справ по Республіці Крим покладено обов`язок «Производить розыск и при наличии законных оснований осуществлять задержание граждан, уклоняющихся от призыва и прохождения военной службы, а також «направлять в двухнедельный срок в отделы военного комиссариата Республики Крым по муниципальным образованиям в Республике Крым сведения о случаях выявления граждан, не состоящих, но обязанных состоять на воинском учёте, а также сведения о лицах, приобретших гражданство Российской Федерации и подлежащих постановке на воинский учёт».

За результатами вказаних злочинних дій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та інших невстановлених, на даний час осіб, в порушення ст. 51 Конвенції, в період весняного та осіннього призиву 2015 року з тимчасово окупованої території України - Автономної Республіки Крим та м. Севастополь до збройних сил Російської Федерації для проходження військової служби призвано 1400 осіб; 2016 року - 2722 особи; 2017 року- 4100 осіб; 2018 року- 6100 осіб; 2019 року- 4578 осіб, 2020 року - 6300 осіб. Таким чином, загальна кількість становить понад 25000 осіб.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у порушенні законів та звичаїв війни, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, що виразилось у порушенні вимог ст. 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, яка набрала чинності для України 03.01.1955, які полягають у примушуванні осіб, що перебувають під захистом, служити в збройних силах держави окупанта, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

03 червня .2021 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Згідно зі ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

17 серпня 2021 року в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, та повістка про виклик останнього до прокуратури Автономної Республіки Крим або слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 на 20 серпня 2021 року об 14год. 00хв. для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій.

Однак, останній на виклик не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надав. У зв`язку із викладеним, у органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що останній переховується від органу досудового розслідування та суду.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 , особисто не вручено, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Поряд з цим, згідно відомостей Департаменту захисту національної державності СБ України, підозрюваний ОСОБА_5 за період з 31 травня 2018 року по теперішній час державний кордон України та адміністративний кордон із тимчасово окупованими територіями не перетинав.

Водночас згідно інформації з відкритих джерел мережі Інтернет - ОСОБА_5 знаходиться на тимчасово окупованій територій АР Крим та у 2022, 2023, 2024 роках приймає участь у різноманітних заходах за участю військового комісара міста Сімферополь, надає інтерв`ю журналістам телеканалів, здійснює інші дії, зокрема роз`яснює про весняно-осінні призови на території Автономної Республіки Крим та агітує до строкової військової служби в ЗС РФ.

16 червня 2021 року громадянина України ОСОБА_5 оголошено у розшук, здійснення розшукових заходів доручено співробітникам Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України.

Викладені обставини та повідомлена ОСОБА_5 підозра підтверджується сукупністю доказів, отриманих в ході здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, зокрема: матеріалами, зібраними оперативним підрозділом, а саме: повідомлення про вчинення протиправного діяння та рапорт оперативного співробітника ДЗНД СБ України, з якого вбачається, що ОСОБА_5 після окупації Кримського півострову зайняв так звану посаду «військовий комісар міста Сімферополь Республіки Крим»; матеріалами Головного управління розвідки Міністерства оборони України щодо ОСОБА_5 ; відповідями оперативного підрозділу на виконання доручень слідчого, у яких отримано інформацію щодо установчих даних ОСОБА_5 , його паспорту, перетину державного кордону України та адміністративного кордону із тимчасово окупованими територіями; протоколом огляду речей та документів від 08.08.2025, за результатами якого отримано накази про створення призовної комісії по мобілізації громадян на території Республіки Крим з 2020 по 2024 рік); протоколом огляду речей та документів від 08.08.2025, за результатами якого отримано відеозапис інтерв`ю військового комісара ОСОБА_5 про призив 2024 року до строкової служби в ЗС РФ; протоколом огляду речей та документів від 08.08.2025, за результатами якого отримано інформацію про нагородження військового комісара ОСОБА_5 , подякою від так званого Голови Республіки Крим; протоколом огляду речей та документів від 31.05.2023, за результатами якого отримано відеозапис коментаря військового комісара ОСОБА_5 , про необхідні військові спеціалізації під час так званої часткової мобілізації; протоколом огляду речей та документів від 08.06.2023 за результатами якого отримано інформацію про «Військовий комісаріат Республіки Крим» з контактними даними усіх структурних підрозділів та фотозображеннями їх керівників; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, забезпечення можливості своєчасності та повноти проведення досудового слідства, виконання процесуальних дій, виявлення та фіксації слідів злочинної діяльності, а також попередження ухилення підозрюваного від слідства.

Крім доказів, які свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри, в ході досудового розслідування не зникли фактичні дані, які вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , зареєстрований та постійно проживає на тимчасово окупованій території України - АР Крим, майна та роботи на материковій частині України не має, натомість має постійне джерело доходів на тимчасово окупованій території України, яке дає йому можливість необмеженого перебування у вказаному місці.

Також, підозрюваний має паспорти громадянина Російської Федерації, незаконно видані на тимчасово окупованій території АР Крим, при чому перший з них був виданий в березні 2014 року, тобто безпосередньо після початку незаконної паспортизації жителів півострова.

Крім того, ОСОБА_5 , має стійкі зв`язки з представниками окупаційних органів на ТОТУ АР Крим, у тому числі з військовими комісарами т.зв. «Федеральна казенна установа Військовий комісаріат Республіки Крим», яким він допомагає проводити призовну діяльності, що свідчить про те, що вказані особи можуть допомагати йому переховуватись від органів досудового розслідування, у тому числі на тимчасово окупованій території України чи в будівлях дипломатичних установ Російської Федерації. При цьому, використовуючи можливості вищезазначених співробітників ОСОБА_5 , може незаконно впливати на свідків, які проживають на території АР Крим, в тому числі серед призовного контингенту.

Викладені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто про наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про те, що вказані ризики на момент внесення даного клопотання не зменшились.

У випадку обрання стосовно ОСОБА_5 , запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобіганню вищевказаних ризиків.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі. Просив його задовольнити, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, тому існують ризики, передбачені 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, повідомив, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що клопотання є необґрунтованим та безпідставним. Просив врахувати, що досудове розслідування триває, немає прямих доказів, які б вказували, що його підзахисний вчинив кримінальне правопорушення. Ризики прокурором не доведені та нічим не підтверджуються, тому просив відмовити в задоволення клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився. Викликався шляхом публікації судової повістки у загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та на сайті Дніпровського районного суду міста Києва.

Відтак, згідно положень ч. 8 ст. 135 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 вважається особою, яка належним чином повідомлена про виклик.

За таких обставин, слідча суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшла такого висновку.

Слідчою суддею встановлено, що згідно постанови заступника Генерального прокурора ОСОБА_10 від 23 квітня 2021 року, підслідність кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 16 червня 2021 року, визначено за слідчим управлінням ГУ СБУ в Автономній Республіці Крим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

03 червня 2021 року складено та погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 438 КК України. Як вбачається з долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження, слідчим вживались заходи для вручення у спосіб, передбачений КПК України, вказаної вище підозри. Захиснику ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру 11 серпня 2025 року.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України, 17 серпня 2021 року в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України та повістка про виклик останнього до прокуратури Автономної Республіки Крим або слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 на 20 серпня 2021 року об 14 год. 00хв. для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій.

Постановою від 16 червня 2021 року ОСОБА_5 оголошено у розшук, проведення якого доручено 1 відділу УЗНД ГУ СБУ.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цим злочином, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

Дослідивши матеріали клопотання у межах своєї компетенції, слідча суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_5 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідча суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, на думку слідчої судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, наявними у справі доказами, зокрема: матеріалами, зібраними оперативним підрозділом, а саме: повідомлення про вчинення протиправного діяння та рапорт оперативного співробітника ДЗНД СБ України, з якого вбачається, що ОСОБА_5 після окупації Кримського півострову зайняв так звану посаду «військовий комісар міста Сімферополь Республіки Крим»; матеріалами Головного управління розвідки Міністерства оборони України щодо ОСОБА_5 ; відповідями оперативного підрозділу на виконання доручень слідчого, у яких отримано інформацію щодо установчих даних ОСОБА_5 , його паспорту, перетину державного кордону України та адміністративного кордону із тимчасово окупованими територіями; протоколом огляду речей та документів від 08.08.2025, за результатами якого отримано накази про створення призовної комісії по мобілізації громадян на території Республіки Крим з 2020 по 2024 рік); протоколом огляду речей та документів від 08.08.2025, за результатами якого отримано відеозапис інтерв`ю військового комісара ОСОБА_5 про призив 2024 року до строкової служби в ЗС РФ; протоколом огляду речей та документів від 08.08.2025, за результатами якого отримано інформацію про нагородження військового комісара ОСОБА_5 , подякою від так званого Голови Республіки Крим; протоколом огляду речей та документів від 31.05.2023, за результатами якого отримано відеозапис коментаря військового комісара ОСОБА_5 , про необхідні військові спеціалізації під час так званої часткової мобілізації; протоколом огляду речей та документів від 08.06.2023 за результатами якого отримано інформацію про «Військовий комісаріат Республіки Крим» з контактними даними усіх структурних підрозділів та фотозображеннями їх керівників; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Разом з тим, слідча суддя вважає доведеними наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому числі у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України який, відповідно до ст. 12 КПК України є особливо тяжким та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, на виклики слідчого, прокурора та суду не з`являється та наразі переховується від органів досудового розслідування, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зважаючи на викладене, слідча суддя приходить до висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Окрім цього, суд звертає увагу на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, таким запобіжним заходом є тримання під вартою.

У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається. (ч. 4 ст. 197 КПК України)

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідча суддя дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , упорядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст. 131, 132, 176 -178, 183, 193, 194, 197, 309 слідча суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання старшого слідчого в ОВС-криміналіст 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , погоджене прокурор відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 16 червня 2021 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення суми застави, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1