печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника-адвоката: ОСОБА_3 , слідчого: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру від 19 серпня 2025 року в рамках кримінального провадження № 0002305 від 14.12.2023,-

В С Т А Н О В И В :

14.11.2025 до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру від 19 серпня 2025 року в рамках кримінального провадження № 0002305 від 14.12.2023.

Сторона захисту просила скасувати повідомлення про підозру громадянину Мальти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 111-4 КК України, складене 19.08.2025 старшим слідчим в особливо важливих справах ГСУ НПУ ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 в межах кримінального провадження № 0002305 від 14.12.2023.

Зобов`язати слідчого, прокурора у кримінальному провадженні внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У скарзі захисник посилається на незаконність повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вказаному кримінальному провадженні з підстав порушення порядку його вручення та необґрунтованості.

Так, на думку захисника, повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 19.08.2025 є незаконним та складеним з істотним порушенням вимог КПК України, а також містить виключно суб`єктивні твердження органу досудового розслідування про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Окрім того, захисник посилається на відсутність об`єктивних даних, які свідчать про наявність обов`язкових ознак складу інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та відсутність достатніх доказів, які б вказували, що особа дійсно могла вчинити/вчинила інкримінований їй злочин саме з метою виправдання подальшого розслідування або пред`явлення обвинувачення. Також захисник зазначає, що слідчим порушено визначену КПК України процедуру вручення повідомлення про підозру, оскільки ОСОБА_6 є громадянином Мальти, ніколи не проживав на території України. Натомість постійно проживає за кордоном, а саме в місті Женева Швейцарія, а в такому випадку - вручення повідомлення про підозру регламентується Главою 43 КПК України, а саме шляхом направлення запиту про міжнародно-правову допомогу до компетентних органів Швейцарської Конфедерації, чого слідчим зроблено не було.

У судовому засіданні захисник скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в ній факти та обставини, просив її задовольнити.

Представник Офісу Генерального прокурора в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином.

Разом з цим, в попередньому судовому засіданні прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 було подано заперечення на вказану скаргу та зазначено, що скарга адвоката є необґрунтованою та такою, що має на меті затягування стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Підстави та обґрунтування сторони захисту, за якими, на їх думку, необхідно скасувати повідомлення про підозру є надуманими та спростовуються матеріалами кримінального провадження, за вказаних обставин, прокурор просив відмовити у задоволенні скарги сторони захисту.

Слідчий ОСОБА_10 у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив з підстав її необґрунтованості.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002406 від 10.09.2025, що виділене з матеріалів кримінального провадження № 0002305 від 14.12.2023 за фактом кримінального правопорушення, окрім іншого, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України. Процесуальне керівництво у вказаних кримінальних провадженнях здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

У кримінальному провадженні № 0002305 від 14.12.2023 19.08.2025 старшим слідчим в особливо важливих справах ГСУ НПУ ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України в організації ведення господарської діяльності з представником держави-агресора, а саме російським фармацевтичним холдингом ООО «НВП «Материа Медика-Холдинг» через підконтрольні останньому ЗАТ «Сантоніка»(Литва) та ТОВ «Матеріа Медика-Україна».

Вислухавши позицію сторін, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, які були надані стороною обвинувачення та долучені до скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, зокрема, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, де вказано, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Частиною 1 ст. 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене ним Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Пункт 3 ч. 1 ст. 276 КПК України зазначає, що повідомлення про підозру здійснюється у випадку: «наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення».

Згідно з п. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню».

Саме достатність доказів згадується в п. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За визначенням Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі Мюррей проти Сполученого Королівства № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідно особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри може встановлюватись тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність. Разом з тим, обґрунтованість підозри не може встановлюватись in abstracto або ґрунтуватись на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватись конкретними доказами в кримінальному провадженні. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, але повинні бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Зі змісту ст.ст. 276-278 КПК України вбачається, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати, в тому числі, виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

Тобто, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Також, відповідно до вимог ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 1ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Поняття повідомлень та порядок їх вручення регламентується Главою 6 КПК України, зокрема ч. 3 ст. 111 КПК України зазначає, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, у главі 11 КПК України, зокрема ч. 7 ст. 135 КПК, врегульовано порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні особи, яка проживає за кордоном, а саме: «повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва».

Спеціальною нормою, а саме ч. 1 ст. 566 КПК України, встановлений порядок виклику особи, яка перебуває за кордоном (Глава 43 Міжнародно правова допомога при проведенні процесуальних дій), відповідно до якої: «Особу, яка перебуває за межами України, для провадження слідчих чи інших процесуальних дій на території України викликають повісткою на підставі запиту (доручення) про міжнародну правову допомогу. Викликаній особі, крім підозрюваного та обвинуваченого, повідомляється про розмір і порядок відшкодування витрат, пов`язаних з викликом. Запит (доручення) у рамках міжнародної правової допомоги про виклик особи, яка перебуває за межами України, направляється компетентному органу іноземної держави не пізніше шістдесяти діб до дати явки особи або в інший строк, передбачений міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України».

Отже, за змістом наведених норм письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором безпосередньо особі, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством для вручення повідомлень (надіслання поштою тощо) і лише в разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення про підозру для передачі їй може бути вручено під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

З урахуванням наведеного видається, що факт невстановлення місцезнаходження особи повинен бути доведений належними, достовірними та допустимими доказами, які сторона обвинувачення повинна зібрати під час здійснення досудового розслідування з конкретного кримінального провадження, а саме виконати всі необхідні та можливі слідчі (розшукові) дії та інші процесуальні дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження особи.

Оглянувши та дослідивши матеріали скарги слідчий суддя встановив, що наведені вимоги закону стороною обвинувачення у кримінальному провадженні не дотримані.

Зокрема, ОСОБА_6 з 05.05.2017 є громадянином Мальти, з 31.08.2014 на постійній основі проживає на території Швейцарської Конфедерації, є її податковим резидентом та востаннє перебував на території України у 2014 році. При цьому, як вбачається з матеріалів скарги та кримінального провадження слідчому достовірно було відомо про постійне місце проживання ОСОБА_6 , що підтверджується матеріалами, доданими до скарги та інформацією, зазначеної в повідомленні про підозру.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_6 постійно проживає на території Швейцарської Конфедерації, а органу досудового розслідування було достеменно відомо його місце проживання, вручення повідомлення про підозру мало бути здійснено в порядку міжнародного правового співробітництва, чого слідчим зроблено не було.

Не дивлячись на обізнаність сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_6 проживає за кордоном, про відсутність постійного та тимчасового місця проживання та реєстрації в Україні та неможливість отримання ним будь-яких повідомлень з огляду на зазначені обставини, слідчими не вжито всіх можливих заходів з метою вручення повідомлення про підозру або повістку про виклик ОСОБА_6 в порядку, передбаченому КПК України, як для особи, яка проживає за кордоном та відсутні докази, які б свідчили про те, що орган досудового розслідування вчиняв дії належного повідомлення ОСОБА_6 .

Таким чином, на момент виконання стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України, органу досудового розслідування було достеменно відомо про перебування ОСОБА_6 за кордоном, тобто стороною обвинувачення не виконано вимог ч. 7 ст. 135 КПК України, а відтак порушено порядок повідомлення особі про підозру.

Така позиція зазначена в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.11.2025 у справі № 757/50520/25-к про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якій суд зазначив, що на момент виконання стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України, органу досудового розслідування було достеменно відомо про перебування ОСОБА_6 за кордоном, тобто стороною обвинувачення не виконано вимог ч. 7 ст. 135 КПК України, а відтак порушено порядок повідомлення особі про підозру.

Стаття 24 КПК України, гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.

Положення ч. 2 ст. 8 КПК України, зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основіКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод(надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.

Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Відповідно до п. 18 ч. 1ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про скасування повідомлення про підозру.

Враховуючи усе вищенаведене, та з урахуванням загальних засад кримінального провадження, таких як, верховенство права, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя вважає, що матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчим у даному кримінальному провадженні не дотримано передбачений КПК України порядок повідомлення особі про підозру, що тягне за собою скасування повідомлення про підозру.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги захисника про зобов`язання слідчого, прокурора у кримінальному провадженні внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу II Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, - особа, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та стосовно якої прийнято, зокрема, рішення, передбачене п. 1-1 ч. 2 ст. 307 КПК України (скасування повідомлення про підозру), виключається із загальної кількості облікованих осіб у кримінальному провадженні.

Хоча, факт прийняття слідчим суддею рішення про скасування повідомлення про підозру і є передумовою виключення особи із загальної кількості облікованих осіб у кримінальному провадженні, однак вимога про зобов`язання слідчого (прокурора) виконати приписи пункту 2 глави 5 розділу II Положення про ЄРДР виходить за межі розгляду скарги на повідомлення про підозру, а приписи ст. 307 КПК України не передбачають повноважень слідчого судді прийняти рішення щодо зобов`язання слідчого (прокурора) вчинити дії, про які просить захисник у скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру від 19 серпня 2025 року в рамках кримінального провадження № 0002305 від 14.12.2023 - задовольнити частково.

Скасувати повідомлення про підозру від 19 серпня 2025 року в рамках кримінального провадження № 0002305 від 14.12.2023, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 111-4 КК України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1