Справа №705/3888/23
1-в/705/393/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області подання Уманського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Умань Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 02.08.2023 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 164 КК України до громадських робіт строком 100 годин,

У С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Уманського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_5 звернулась до суду з поданням про звільнення від покарання ОСОБА_4 , в якому зазначила наступне.

25.09.2023 вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.08.2023 відносно ОСОБА_4 набрав законної сили, 03.10.2023 прийнятий до виконання уповноваженим органом пробації.

11.10.2023 Уманським РВ отримано повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому вказано, що ОСОБА_4 16.08.2023 був призваний на військову службу по мобілізації до Збройних Сил України у військову частину НОМЕР_1 .

Згідно повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2024 молодший лейтенант ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період 16.08.2023 по 28.12.2023 та 28.12.2024 вибув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Згідно повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 від 14.10.2024 молодший лейтенант ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 в період з 28.12.2024 по 09.09.2024 та 09.09.2024 вибув для подальшого проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 .

Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_3 від 22.09.2025 лейтенант ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 з 10 вересня 2024 року по теперішній час.

ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді громадських робіт і станом на 25.09.2025 строк давності становить більше 2 років.

За матеріалами особової справи засуджений не притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України, а також нового кримінального правопорушення не вчинив.

Оскільки ОСОБА_4 не ухиляється від відбування призначеного йому покарання та на даний час перебуває на військовій службі, відсутні підстави для зупинення чи переривання перебігу строку давності виконання обвинувального вироку і застосування частин 3 або 4 ст. 80 КК України.

У зв`язку із зазначеним просить суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що подання органу пробації про звільнення ОСОБА_4 від покарання через закінчення встановленого ст. 80 КК України строку підлягає задоволенню.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, подання підтримує та просить задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв.

У відповідності до приписів ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, врахувавши позицію представника органу пробації та дослідивши матеріали подання, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. ст. 537, 539 КПК України, подання про вирішення питання, пов`язаного із виконання вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений у разі необхідності вирішення питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Положення ст. 80 КК України передбачають нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлюють імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин, застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження обставин, за яких обвинувальний вирок не виконувався протягом певного проміжку часу, а також встановлення строку давності виконання вироку та наявності обставин ухилення засудженим від його відбування чи вчинення засудженим нового злочину, що є підставами для зупинення перебігу такого строку чи його переривання.

Окрім того, ч. 3 ст. 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Згідно ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Вищенаведене свідчить, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Крім того, в Постанові Верховного Суду України № 5-324кс15 від 24.12.2015 зазначено, що стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Судом встановлено, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.08.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин і за час перебування на обліку уповноваженого органу з питань пробації, ОСОБА_4 не відбув призначене вироком суду покарання у виді громадських робіт.

Засуджений ОСОБА_4 до призову на військову службу по мобілізації проживав по АДРЕСА_2 , тобто в межах територіальної юрисдикції Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Згідно повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.10.2023 за № 2/1038, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний на військову службу по мобілізації до Збройних Сил України 16 серпня 2023 року до військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2023 за вих. № 4863, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.08.2023 по дату повідомлення дійсно проходить військову службу за призовом по мобілізації у військовій частини НОМЕР_1 .

Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_3 від 22.09.2025 вих. № 9455/102, лейтенант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовій службі по мобілізації в військовій частині НОМЕР_3 з 10 вересня 2024 року і по час видачі вказаної довідки.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено відсутність умисного ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді громадських робіт у строки, визначені ст. 80 КК України.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність існування поза розумним сумнівом сукупності фактів, які б слугували підставою для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування в даному випадку положень ч. 3 ст. 80 КК України.

Крім цього, згідно довідки № 93-16092025/71017 від 16.09.2025 з моменту ухвалення вироку ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину не притягувався.

Таким чином, судом встановлено, що строк давності виконання вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.08.2023 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зупинявся та не переривався і на даний час закінчився.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України визначено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років при засудженні до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 засуджений вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.08.2023 за ч. 1 ст. 164 КК України до 100 годин громадських робіт та з дня набрання зазначеним вироком законної сили протягом 2 років вирок не було виконано, засуджений не ухилявся від відбування покарання та перебігу строку давності виконання вироку не зупинявся, тому засудженого слід звільнити від відбування призначеного покарання в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України та ст. ст. 369, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання органу пробації задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді 100 годин громадських робіт, призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.08.2023 звільнити в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Копію ухвали вручити прокурору та направити ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1