КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3410/2025 Категорія: ст. 115 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року заява адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року стосовно засудженого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України (справа 2608/12509/12) за нововиявленими обставинами залишена без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На початку апеляційного розгляду ОСОБА_8 заявив відвід головуючому судді ОСОБА_2 з тих підстав, що суддя ОСОБА_2 в складі колегії суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 брала участь у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року за заявою ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в порядку ст. 463 КПК України, та ухвалою Київського апеляційного суду від 3 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволення апеляційної скарги, висловила (визначила) свою особисту позицію, своє особисте ставлення до ОСОБА_8 . Також наголосив, що вказана ухвала скасована судом касаційної інстанції.

Окрім того, засуджений посилається на те, що в рамках судової справи з ЄУН 2608/12509/12 судова колегія під головуванням судді ОСОБА_2 (в складі судді ОСОБА_4 , ОСОБА_10 ), на його ( ОСОБА_8 ) особистий розсуд, постановила суперечливу ухвалу від 17 червня 2020 року, задовольнивши подання голови Святошинського райсуду м. Києва, та направивши матеріали судового провадження для розгляду до Оболонського районного суду м. Києва. Засуджений вважає, що суперечливість вказаного рішення полягає у тому, що сторона захисту не була запрошена для розгляду подання; місцем вчинення злочину є Святошинський район м. Києва; слідство проведено в м. Житомир; потерпілі проживають у Житомирській та Сумській областях; він ( ОСОБА_8 ) проживав все життя у Солом`янському районі м. Києва, а тому вважає, що справу слід було направити до Солом`янського районного суду м. Києва.

Вважає, що суддя ОСОБА_2 мала заявити самовідвід, а, оскільки цього зроблено не було, то він заявляє відвід судді ОСОБА_2 .

З метою перевірки доводів засудженого ОСОБА_8 Київським апеляційним судом здійснений запит до Святошинського районного суду м. Києва. На запит Київського апеляційного суду надійшла відповідь, за змістом якої у провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувала заява засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами у порядку ст. 463 КПК України, яка повернута заявнику. Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду м. Києва, у склад якої входила суддя ОСОБА_2 , від 3 грудня 2024 року - ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року залишена без змін. У касаційному порядку рішення не оскаржувались.

До вказаного листа долучені копії ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року та Київського апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2024 року.

Разом з тим, в судовому засіданні 3 вересня 2025 року засудженим ОСОБА_8 заявлено відвід колегії суддів у складі суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як за раніше вказаних підстав, так і з підстав того, що вказаною колегією в ухвалі від 3 грудня 2024 року висловлена позиція щодо обставин, які є предметом розгляду у даному провадженні, а відтак засуджений вважає, що судді ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не можуть брати участь під час апеляційного провадження за його ( ОСОБА_8 ) апеляційною скаргою на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва.

Вислухавши позицію захисника на підтримку доводів засудженого, прокурора, яка вважала, що відсутні підстави для задоволення відводу, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи, вказані засудженим ОСОБА_8 , колегія суддів доходить такого висновку.

Статтями 75, 76 КПК України визначений вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді справи.

За наявності підстав, передбачених КПК України, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч. 1, 2 ст. 80 КПК України).

Відповідно до ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення слідчого судді для розгляду справи.

Згідно з положеннями ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення.

Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Таким чином, ключовим моментом відводу, як цілісного інституту кримінального провадження, є упередженість судді при розгляді питання, що ним розглядається. Така упередженість, як вбачається з формулювань ст. 75, 76 КПК України, може виникнути у зв`язку з наявністю у нього родинних, професійних зв`язків, іншого процесуального статусу, порушенням правил визначення слідчого судді, попередньою участю у цьому провадженні тощо. Обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді, мають бути обумовлені фактами відповідного питання, що розглядається, або пов`язаними з ними.

Зі змісту оскаржуваної ухвали встановлено, що предметом розгляду була заява адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції, яка обґрунтована штучним створенням обставин та підробленням доказів під час досудового розслідування кримінальної справи, існуванням підстав та наявністю нововиявлених обставин, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України, якими, на думку адвоката, є:

1) сфальсифіковані слідчим та прокурором обставини для створення штучних підстав для проведення досудового розслідування неуповноваженим органом досудового розслідування, тобто неналежним суб`єктом, що свідчить про недопустимість зібраних у справі доказів та незаконність прийнятих рішень всупереч вимогам ст. 116 КПК України 1960 року;

2) сфальсифіковані слідчим та прокурором матеріали кримінальної справи, зокрема: протокол затримання ОСОБА_8 від 15 листопада 2011 року, явка з повинною від 17 листопада 2011 року, протоколи допиту ОСОБА_8 в якості підозрюваного від 17 листопада 2011 року та в якості обвинуваченого від 22листопада 2011 року, протоколи відтворення обстановки та обставин події від 18 листопада 2011 року, протоколи огляду місця події від 26 липня 2011 року та 28 березня 2012 року та інші процесуальні документи, що були складені за участю ОСОБА_8 , оскільки такі процесуальні дії було проведено, а процесуальні документи за результатами проведення процесуальних дій було складено внаслідок застосування недозволених методів слідства щодо ОСОБА_8 та після незаконного затримання останнього, а також під загрозою застосування тортур до його дружини ОСОБА_11 та притягнення її до кримінальної відповідальності, яка на той час мала немовля;

3) штучно створені та підроблені протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 17 листопада 2011 року, постанови про приєднання до справи речових доказів від 1 березня 2012 року, 24 березня 2012 року, 21 листопада 2011 року, 22 листопада 2011 року та 28 травня 2011 року, показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та показання заступника начальника УКР УМВС України в Житомирській області ОСОБА_14 . Також такими є, на переконання адвоката, показання та висновки експерта ОСОБА_15 , внаслідок чого необґрунтованими є висновки суду щодо законності психофізичного дослідження ОСОБА_8 , проведеного експертом ОСОБА_15 , незаконною є й постанова Радомишльського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2011 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, під час судового розгляду захисником ОСОБА_7 також вказано на обставину, що могла вплинути на судові рішення та про яку не було відомо суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення та яка в сукупності з обставинами та підставами, зазначеними адвокатом ОСОБА_9 про штучне створення обставин та підроблення доказів під час досудового розслідування кримінальної справи, а саме - висновок технічного спеціаліста з питань безпеки телекомунікацій ОСОБА_16 від 16 лютого 2023 року, наданого на запит сторони захисту від 17 серпня 2022 року вих. № 3/78 та інші.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд дійшов висновку, що заява адвоката ОСОБА_9 з доповненнями сторони захисту в ході здійснення судового провадження не містить переконливих доводів та доказів наявності обставин, що зумовлюють перегляд вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_8 за нововиявленими обставинами.

Водночас зі змісту ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року, якою скаргу ОСОБА_8 повернуто останньому, встановлено, що у поданій до місцевого суду заяві засуджений ОСОБА_8 просив скасувати вирок Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року, ухвалити виправдувальний вирок, з фактично тих же підстав, які на даний час є предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року вказану заяву ОСОБА_8 залишено без руху та надано строк, необхідний для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали місцевого суду ОСОБА_8 подана заява, в якій, як зазначив суд першої інстанції, засудженим недоліки, вказані у мотивувальній частині ухвали від 17 травня 2023 року, не усунуті.

При цьому суд вказав, що, з огляду на те, що за завідомо неправдиве показання свідка ст. 384 КК України передбачено кримінальну відповідальність, тому належним засобом доказування існування викладених у заяві ОСОБА_8 обставин слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти. Проте, належного підтвердження доводів (процесуального рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти, або результатів здійснення кримінальних проваджень за вказаними фактами) у частині надання свідком ОСОБА_17 завідомо неправдивих показань, ОСОБА_8 суду не надав.

Щодо висновку спеціаліста ОСОБА_16 від 16 лютого 2023 року, який складено на запит адвоката від 17 серпня 2022 року, то суд вказав, що висновок спеціаліста ОСОБА_16 від 16 лютого 2023 року не відповідає ознаці нововиявленої обставини, виходячи ще й з того, що всі документи та відомості, на які посилається експерт, були ретельно досліджені судом першої та апеляційної інстанцій та перевірені судом касаційної інстанції.

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду м. Києва в складі головуючого - судді ОСОБА_3 , суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 від 3 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишено без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року, якою заяву ОСОБА_8 про перегляд вироку Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами повернуто заявнику, - залишено без змін.

Як зазначено в ухвалі суду апеляційної інстанції, у своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами ОСОБА_8 , в порушення вимог п.п. 4 і 5 ч.2 ст.462 КПК України, не вказав нововиявлені обставини з числа передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особам, які звертаються із заявою, під час судового розгляду, а також не обґрунтував заяву посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року вказану заяву обґрунтовано залишено без руху та надано строк, що не може перевищувати 10 днів з дня отримання заявником ухвали, на усунення недоліків.

Протягом установленого строку недоліки заяви усунуто не було, а тому суд першої інстанції обґрунтовано повернув її заявнику.

При підготовці справи до апеляційного розгляду з урахуванням доводів заяви про відвід засудженого ОСОБА_8 з ЄДРСР встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 3 грудня 2024 року у кримінальному провадженні щодо перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення щодо нього.

Таким чином, аналізуючи наведені обставини, колегія суддів доходить висновку, що суддями колегії Київського апеляційного суду у судовому рішенні від 3 грудня 2024 року вже висловлена позиція щодо окремих аспектів справи, що у розумінні Рішення ЄСПЛ усправі «Мироненко і Мартенко проти України» (Заява N 4785/02) від 10 грудня 2009 року (остаточне 10 березня 2010 року), може викликати обґрунтовані побоювання ОСОБА_8 , що у суддів колегії уже сформувалася думка у даному провадженні.

З огляду на вище встановлені обставини, за наявності обставин, які можуть викликати сумнів у неупередженості суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року, з метою дотримання прав учасників апеляційного розгляду, а також для забезпечення повного, всебічного та неупередженого розгляду справи, запобігання виникненню будь-яких сумнівів у учасників процесу щодо безсторонності суддів, що у подальшому може бути розцінено як порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, колегія суддів доходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_8 про відвід суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 376, ст. 80, 81 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву засудженого ОСОБА_8 про відвід колегії суддів у складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Матеріали кримінального провадження ЄУН 2608/12509/12за заявою адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року стосовно засудженого ОСОБА_8 за нововиявленими обставинами передати для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4