справа № 489/962/17
провадження №1-кп/489/29/25
УХВАЛА

про звільнення від кримінальної відповідальності

та закриття кримінального провадження

05 листопада 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миколаєва, громадянки України, з вищою спеціальною освітою, одружений, не працюючий, судимий 20.12.2016 Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.185,ч.4 358 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим стром 1 рік; 23.11.2018 Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст.185, ч.4 ст.358, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки; 16.11.2020 Херсонським міським судом Херсонської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі, початок строку відбуття покарання рахувати з 28.01.2019, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 358 КК України, вчиненого за наступних обставин.

01.08.2016 близько 14:00 год. ОСОБА_3 знаходячись на території ринку «Колос» по пр.Миру в м.Миколаєві, маючи умисел на скоєння кримінального правопорушення за допомогою підробленого документу, передав невстановленій в ході досудового розслідування особі свою фотокартку.

02.08.2016 близько 16:00 год. ОСОБА_3 знаходячись біля супермаркету «АТБ» по пр.Миру в м.Миколаєві, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи, підроблене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з своєю фотокарткою.

04.08.2016 близько 20:00 год. ОСОБА_3 діючи з єдиним умислом на скоєння крадіжки та достовірно знаючи, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 з його фотографією, підроблене, передав його в якості застави для оренди квартири АДРЕСА_2 .

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

Крім того, 05.08.2016 приблизно 00:10 год. ОСОБА_3 , діючи повторно та маючи намір на таємне викрадання чужого майна, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , таємно викрав з вказаної квартири телевізор «Samsung», який належить ОСОБА_6 , вартістю 10000,00 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 10000,00 грн.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений звернувся до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечувала.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду заяви обвинуваченого.

Суд, вислухавши присутніх учасників процесу, вважає клопотання обвинуваченого таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачуються за ч.2 ст.185, ч.4 ст.358 КК України у кримінальних правопорушень, вчинених в серпні 2016 року.

Санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на строк від трьох до п`яти років або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Санкція ч.4 ст.358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Згідно частини ч.4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ознаками ч.2 ст. 185 КК України, яке є найбільш тяжким в яких обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до нетяжкого злочину.

За положеннями п. 3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

З дня вчинення кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_3 , минуло дев`ять років.

При цьому суд враховує, що ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.04.2017 обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено в розшук та кримінальне провадження зупинено. Кримінальне провадження поновлено ухвалою від 27.03.2025 на підставі відповіді Управління карного розшуку ГУНП в Херсонській області від 29.01.2025 № 484/3/40/03-2025, згідно якої на виконання ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.04.2017 ВП № 2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області було заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» № 0217034 та у зв`язку із встановленням місцезнаходження ОСОБА_3 оперативно-розшукова справа закрита 24.05.2018 на підставі п.1 ч.1 ст. 9-2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність». На дату надання відповіді ОСОБА_3 в розшукових обліках Національної поліції України не значиться.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявні відповіді Окружної прокуратури міста Миколаєва від 16.01.2023 № 489/2924/15-к/978/2023 та від 28.01.2025 № 51-50/2-923, згідно яких на виконання ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.04.2017, з метою розшуку ОСОБА_3 , ВП № 2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області було заведено оперативно-розшукову справу № 0217034. 23.05.2018 розшук ОСОБА_3 припинено, оперативно-розшукову справу № 0217034 закрито.

Ухвалою суду від 02.07.2025 ОСОБА_3 повторного оголошено в розшук та поновлено провадження ухвалою від 12.09.2025 на підставі відповіді ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 28.07.2025 про припинення розшуку та закриття ОРС «Розшук» № 0225093.

У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що про кримінальне провадження і те, що він був оголошений в розшук йому нічого не було відомо, так як відбував покарання у виді позбавлення волі.

Отже, фактично ОСОБА_3 перебував у розшуку з 18.06.2017 по 24.05.2018 (згідно ухвали суду від 28.04.2017) та з 21.07.2025 по 28.07.2025 (згідно ухвали суду від 02.07.2025).

Відповідно до довідки ІЦ № від 20.01.2025 ОСОБА_3 відбував покарання у виді позбавлення волі з 28.01.2019 по 01.03.2021 та звільнився з Вознесенської ВК Миколаївської області.

Таким чином, відповідно до п. 3 ч.1 ст.49 КК України наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, так як на момент звернення його до суду з клопотанням минув п`ятирічний строк, передбачений наведеною нормою кримінального закону, за вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 185 КК України, яке є найбільш тяжким в яких обвинувачується ОСОБА_3 .

Доказів того, що обвинувачений вчинив інші кримінальні правопорушення чи ухилялись від досудового розслідування або суду, стороною обвинувачення суду не надано.

Таким чином, встановивши наявність усіх підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, та отримавши згоду обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.358 КК України, роз`яснивши обвинуваченому наслідки закриття провадження з наведених підстав, суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 цього Кодексу у зв`язку із закінченням строку давності та закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

У кримінальному проваджені стороною обвинувачення понесені витрати на залучення експерта в розмірі 703,68 грн.

Суд зазначає, що процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на наведених вище підстав, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних із залученням експерта стороною захисту.

Зазначене кореспондує правовому висновку, викладеному у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2022 у справі №203/241/17, згідно із якою постановлення ухвали суду про закриття кримінального провадження щодо особи у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності не може вважатися тотожним ухваленню щодо неї обвинувального вироку суду, оскільки це суперечило б засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України), а при вирішенні питання про долю процесуальних витрат на проведення експертизи належить виходити із того, хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилася.

У зв`язку з цим, відсутні підстави для стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експерта.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 285, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.358 КК України.

Кримінальне провадження № 0004381 від 16.08.2016 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.185, ч.4 ст.358 КК України закрити.

Речові докази водійські права на ім`я ОСОБА_5 знищити.

Понесені у кримінальному провадженні витрати на залучення експерта віднести на рахунок держави.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1