Провадження № 1-кс/643/7132/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000534 від 18.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 321-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова 18.12.2025 надійшло вищезазначене клопотання прокурора про арешт майна, яке обґрунтоване тим, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000534 від 18.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 321-1 КК України.

В ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження отримано інформація, стосовно осіб, які на території м. Харкова, займаються виготовленням, придбанням, пересиланням, зберіганням з метою збуту та збутом фальсифікованих лікарських засобів в загальнодоступній мережі Інтернет, використовуючи електронно-обчислювальну техніку в умовах воєнного стану.

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що фальсифіковані лікарські засоби, які у своєму складі не містять жодних перелічених у заявленому складі речовин та жодним чином не впливають на обмін речовин процеси у функціонуванні організму людини та інші очікувані у споживачів. При цьому, вказані фальсифіковані лікарські засоби представлені у широкому асортименті, як аналоги лікарських засобів, що регулюють життєво важливі процеси у організмі людини або здатні за своїми властивостями впливати на ті чи інші патології та захворювання і як наслідок за своїм вмістом можуть призвести до тяжких наслідків в силу невиправданих очікувань клієнтів, яких вдалося переконати придбати вказані фальсифіковані лікарські засоби шляхом обману, в тому числі і летальних. Фальсифіковані лікарські препарати реалізуються на території України в загальнодоступній мережі Інтернет за допомогою інтернет магазинів та за допомогою послуг поштових операторів.

На підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку 16.12.2025 було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки iphone imei 35 НОМЕР_1 ; ноутбук марки Lenovo, s/n PF0MHL1L; системний блок чорного кольору з написом на ньому «Cougar», без ідентифікуючих ознак; нотаріальні довіреності від фізичних осіб, на 11 арк., звіти щодо виданих грошових переказів, на 23 арк.; паперові вироби схожі на грошові кошти номіналом 500 грн в кількості 52 шт; паперові вироби схожі на грошові кошти номіналом 200 грн в кількості 1шт; паперові вироби схожі на грошові кошти номіналом 100 грн в кількості 3шт; паперові вироби схожі на грошові кошти номіналом 50 грн в кількості 3шт; паперові вироби схожі на грошові кошти номіналом 100 дол в кількості 1шт; флешносій марки Transcend 8gb.

Прокурор зазначає, що наразі існують достатні підстави вважати, що вилучені під час обшуку речі можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а в подальшому будуть використані у кримінальному проваджені в якості речових доказів, повернення яких на теперішній час може привести до їх втрати. Арешт майна необхідний для забезпечення збереження речових доказів, позбавлення можливості їх знищення або переховування. Крім того, зауважив, що дозвіл на вилучення зазначених у клопотанні речей був передбачений у відповідній ухвалі слідчого судді.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

На уточнююче запитання головуючого слідчий зазначив, що вилучені під час обшуку нотаріальні довіреності видані на ім`я ОСОБА_6 від імені інших осіб для відправлення та отримання посилок у ТОВ «Нова Пошта».

Представник власника майна проти задоволення клопотання заперечувала. Подала письмові заперечення, які долучені до матеріалів судової справи. Зазначила, що необхідність у накладенні арешту прокурором не доведена. Долучені до клопотання матеріали не підтверджують причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, яке розслідується, а отже відсутні підстави для арешту зазначених у клопотанні речей. Також вказала, що вилучення електронної техніки є незаконним та безпідставним, слідчий чи прокурор мали виготовити копії інформації, що містяться на ній, та повернути її власнику. Зауважила, що на момент розгляду даного клопотання у слідчого та прокурора було достатньо часу для вивчення та вилучення необхідної інформації, яка міститься на вилученій техніці. Крім того, зазначила, що вилучені грошові кошти не мають жодного відношення до кримінального провадження, на підтвердження чого було надано податкову декларацію ОСОБА_6 , як фізичної особи-підприємця.

На уточнююче запитання головуючого ОСОБА_6 не зміг пояснити, якою саме діяльністю він займається, не зазначив виду діяльності та не надав пояснень щодо походження грошових коштів. Зазначив, що під час проведення обшуку він не надавав паролів доступу до вилученої електронної техніки.

Вислухавши думку сторони обвинувачення, власника майна та його представника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також заперечення представника, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000534 від 18.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 321-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Вказані обставини стороною обвинувачення доведені

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Вказану вимогу стороною обвинувачення дотримано.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди вчиненого кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату.

Слідчий суддя зауважує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Таким чином всі обставини, проаналізовані в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав.

Доводи представника про відсутність відомостей щодо причетності ОСОБА_6 до кримінального правопорушення не приймаються слідчим суддею, оскільки прокурор просить накласти арешт на вилучене майно як на речові докази. Відповідно до вимог ст.ст. 98, 170 КПК України арешт може бути накладено на майно, у тому числі третіх осіб, незалежно від наявності у власника статусу підозрюваного.

Щодо доводів представника про те, що вилучені грошові кошти не мають жодного відношення до кримінального провадження, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, представником на підтвердження походження грошових коштів, вилучених під час проведення обшуку, було надано податкову декларацію фізичної особи - підприємця. Водночас у судовому засіданні ОСОБА_6 не зміг пояснити, якою саме господарською діяльністю він займається, не зазначив виду такої діяльності, а також не надав зрозумілих та послідовних пояснень щодо походження та обігу грошових коштів у розмірі понад п`ять мільйонів.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що надані представником документи та пояснення не спростовують доводів клопотання слідчого та не підтверджують законність походження вилучених грошових коштів.

Щодо доводів представника про те, що вилучення електронної техніки є незаконним та безпідставним, слідчий суддя зауважує, що відповідно до абц. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як зазначив ОСОБА_6 , що мобільний телефон та ноутбук був захищений шляхом використання системи логічного захисту, при цьому останній відповідний пароль слідчому не повідомляв.

Отже, доводи сторони захисту щодо недоцільності вилучення електронної техніки є необґрунтованими, оскільки його вилучення зумовлено подоланням системи логічного захисту, а також проведенням експертного дослідження.

При цьому, на переконання слідчого судді, особливості функціонування мобільних терміналів систем зв`язку, хмарних сховищ операторів стільникового зав`язку, дають підстави вважати, що вилучений мобільний телефон сам по собі є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, термінал вилучений та утримується стороною обвинувачення законно.

Одночасно, слідчий суддя зауважує, що визначення місця зберігання арештованого майна не належить до його повноважень.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки iphone imei 35 НОМЕР_1 ; ноутбук марки Lenovo, s/n PF0MHL1L; системний блок чорного кольору з написом на ньому «Cougar», без ідентифікуючих ознак; нотаріальні довіреності від фізичних осіб, на 11 арк., звіти щодо виданих грошових переказів, на 23 арк.; паперові вироби схожі на грошові кошти номіналом 500 грн в кількості 52 шт; паперові вироби схожі на грошові кошти номіналом 200 грн в кількості 1шт; паперові вироби схожі на грошові кошти номіналом 100 грн в кількості 3шт; паперові вироби схожі на грошові кошти номіналом 50 грн в кількості 3шт; паперові вироби схожі на грошові кошти номіналом 100 дол в кількості 1шт; флешносій марки Transcend 8gb, шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

У задоволенні вимоги стосовно визначення місця зберігання вилученого майна відмовити

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1