Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

20 січня 2026 року м. Рівне

Справа № 161/5514/22

Провадження № 11-кп/4815/75/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000080 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 листопада 2022 року стосовно

ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Луцьк Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК),

у с т а н о в и л а :

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2022 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 307 КК на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання та на підставі ч.5 ст. 72 К зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 18 січня 2022 року по 20 січня 2022 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів, процесуальних витрат, та скасовано арешт, накладений на майно у цьому кримінальному провадженні.

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, використовуючи мережу інтернет, через мобільний додаток «Telegram», у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичних засіб, обіг якої заборонено канабіс, з метою його подальшого збуту на території м. Луцька.

Згодом ОСОБА_5 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, часу та місця, отримавши частину особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, який зберігаючи при собі, з метою збуту, переніс до квартири за місцем свого тимчасового проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , розфасував у різні предмети та де продовжував незаконно зберігати його з метою збуту до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення обшуку, тобто до 20 год. 21 хв. 18 січня 2022 року. За висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-22/742-НЗПРАП від 28 січня 2022 року, надані на дослідження речовини рослинного походження у полімерному пакеті із пазовим замком, у паперовому згортку, а також у паперовому згортку та в металевому предметі, являють собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) відповідно становить 1,7217 г, 0,0833 г, 0,4482 г та 0,1539 г. Речовина рослинного походження зеленого кольору, нашарована на банкноту номіналом п`ять доларів, являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого становить 0,0298г.

18 січня 2022 року близько 17 год ОСОБА_5 , перебуваючи у відділенні № НОМЕР_1 ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи посилку з номером ТТН 2748, в якій знаходилася інша частина особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, що містився в одному полімерному пакеті та який останній, зберігаючи при собі, з метою збуту, переніс до території поблизу будинку АДРЕСА_3 , де продовжував незаконно зберігати при собі з метою збуту до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції в ході затримання ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні злочину, тобто до 19 год 47 хв 18 січня 2022 року. Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-22/540-НЗПРАП від 19 січня 2022 року, надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого (у перерахунку на висушену речовину) становить 44,1384 г.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вказаний вирок змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 307 КК на ст. 309 КК та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, звільнивши від відбування покарання на підставі ст. 75 КК із встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 дійсно придбав та зберігав наркотичний засіб канабіс для власного вживання, однак умислу на його збут не мав, що підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 та свідків, допитаних судом першої інстанції.

Апелянт вказав, що органом досудового розслідування не встановлено час, місце та осіб, яким ОСОБА_5 збував наркотичні засоби, оперативні закупки наркотичного засобу та психотропних речовин не проводилися, тобто слідством не доведено об`єктивну сторону злочину, що підлягає обов`язковому доказуванню. Наголосив, що вилучена кількість канабісу, не може бути визначальним доказом про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Також зауважив, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення й особу обвинуваченого, який раніше не судимий, визнав свою вину у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, тобто його щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04 квітня 2023 року апеляційну скаргу захисника задоволено частково, вказаний вирок змінено та перекваліфіковано дії ОСОБА_5 з ч.2 ст. 307 КК на ч.1 ст. 309 цього Кодексу з призначенням покарання - 3 роки обмеження волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК із встановленням іспитового строку в 3 роки.

Не погодившись з вказаним рішенням, прокурор ОСОБА_9 подав касаційну скаргу, яка постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2023 року була частково задоволена, ухвала ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04 квітня 2023 року скасована та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2024 року задоволено подання ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлено матеріали цього кримінального провадження на розгляд ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які брали участь в режимі відеоконференції, на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 3 ст. 404 КПК передбачає, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Тобто, вказана норма передбачає виключні випадки повторного дослідження апеляційним судом доказів, встановлених місцевим судом під час судового розгляду.

Однак, заявляючи клопотання про повторне дослідження ряду письмових доказів та повторний допит свідків, захисник ОСОБА_6 не зазначив як ці вимоги кореспондуються з приписами ч.3 ст. 404 КПК, не вказав, які саме порушення були допущені судом першої інстанції при дослідженні доказів або які докази не були ним досліджені. При цьому, захисник не зміг пояснити, яка необхідність у дослідженні мобільного телефону (його безпосереднього огляду судом), вилученого в обвинуваченого, якщо наявна у ньому інформація була встановлена при дослідженні місцевим судом протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 25 лютого 2022 року.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема журналів судових засідань, колегією суддів не встановлено, що суд першої інстанції допустив істотні порушення при дослідженні доказів чи допиті свідків.

Окрім того, з огляду на доводи апеляційної скарги, сторона захисту не погоджується із висновками місцевого суду, зробленими на підставі досліджених доказів, та просить апеляційний суд надати їм іншу оцінку.

Тому, за вказаних обставин, відсутні підстави, передбачені ч.3 ст. 404 КПК, для повторного дослідження доказів апеляційним судом.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаний вирок повною мірою відповідає цим вимогам закону, а висновок місцевого суду щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307 КК, є правильним та ґрунтується на сукупності належних та допустимих доказів, безпосередньо досліджених судом першої інстанції.

Зокрема, місцевий суд дослідив протокол затримання від 18 січня 2022 року, відповідно до змісту якого було затримано ОСОБА_5 , який добровільно видав посилку « ІНФОРМАЦІЯ_6 », вказавши, що там знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, після чого з паперової посилки вилучено полімерний пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, а також вилучено в ОСОБА_5 картонку з товарно-транспортною накладною та мобільний телефон.

Згідно даних протоколу обшуку від 18 січня 2022 року за місцем проживання ОСОБА_10 ( АДРЕСА_2 ), було проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено Zip-пакет з наявною в ньому речовиною рослинного походження, зовні схожою на наркотичну; два паперові згортки з речовиною рослинного походження, зовні схожою на наркотичну; купюру номіналом 5 (п`ять) доларів США №G612457416G, з наявними на ній нашаруваннями рослинного походження; металевий предмет з речовиною рослинного походження, зовні схожою на наркотичну; пристрій для куріння із залишками речовини коричневого кольору та електронні ваги.

Також місцевий суд дослідив протокол огляду речей від 18 січня 2022 року, з фототаблицями, відповідно до якого було оглянуто вміст сейф-пакету, а саме: картонку коричневого кольору, вилучену 18 січня 2022 року під час затримання ОСОБА_5 , на якій наявна паперова наліпка білого кольору із надписами «Луцьк. СКЛ13. Від: 16.01/15:55 Приватна особа ОСОБА_11 м. Одеса, Відділення № НОМЕР_2 », «Кому: Приватна особа ОСОБА_12 м. Луцьк, Відділення № НОМЕР_3 », «Вартість дост.: 56 грн. (отрим., г-ка)», «18.01 12:00», «2748». Також наявний штрих-код.

Окрім того, у протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 25 лютого 2022 року з фототаблицями зафіксовано проведений тимчасовий доступ до файлів, зображень, вхідних, вихідних дзвінків, повідомлень, листувань у додатках «Viber», «Instagram», «Вконтакте», «WhatsApp», «Messenger», «Telegram», у браузерах «Opera», «Puffin», «Safari» та інших браузерах, наявних у мобільному телефоні марки «Iphone», imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , який 18 січня 2022 року було вилучено під час затримання в ОСОБА_5 . Зокрема, у мобільному додатку «Telegram» наявні переписки обвинуваченого з іншими особами, які, поза розумним сумнівом, свідчать про те, що ОСОБА_5 придбавав у великій кількості та збував наркотичний засіб канабіс. У цих переписках, серед іншого, наявні фотографії канабісу, назви його сортів, спілкування стосовно придбання ним наркотичного засобу, а також його збуту, у тому числі, із зазначенням вартості, якості та ваги «товару».

За цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо критичної оцінки показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про те, що вони купували в ОСОБА_5 спортивне харчування, а не наркотичний засіб, оскільки це спростовується вище вказаним протоколом тимчасового доступу до речей і документів. Окрім того, ці свідки є близькими знайомими обвинуваченого, а отже - зацікавленими особами. З цих же підстав слід критично ставитись до показань свідка ОСОБА_15 співмешканки ОСОБА_5 про те, що їй не відомо про збут наркотичних засобів обвинуваченим.

Вказані докази, у сукупності з іншими дослідженими місцевим судом доказами, у тому числі, висновками експерта, доводять наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, та свідчать про наявність умислу на збут наркотичного засобу.

Водночас колегія суддів наголошує, що суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК, характеризується виною у формі прямого умислу, оскільки особа усвідомлює суспільно небезпечний характер вчинюваних нею діянь, відповідальність за які передбачено ст. 309 КК, і бажає їх вчинити, не маючи на меті збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Вказівка у статті на вчинення діяння без мети збуту означає, що винна особа, яка незаконно виробляє, виготовляє, придбаває, зберігає, перевозить чи пересилає наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги, не має на меті здійснити їх відчуження, а вчиняє вказані дії у власних інтересах. Однак у наявності чи відсутності такої мети і полягає відмінність між складами кримінальних правопорушень, передбачених статтями 307 та 309 КК.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» №4 від 26.04.2002 про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо.

Для вирішення питання про кваліфікацію кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, зокрема щодо відсутності чи наявності умислу на збут, суд у кожному конкретному випадку має оцінити обставини справи, які стосуються характеристики мотивів, намірів особи при здійсненні нею такого придбання та зберігання.

Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів може свідчити великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, а також інші обставини, зокрема: відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини; поведінка суб`єкта злочину; те, що сама особа наркотичних засобів або психотропних речовин не вживає, але виготовляє та зберігає їх.

Таким чином, враховуючи значний розмір вилученого в ОСОБА_5 канабісу, вилучені у нього під час обшуку речі електронні ваги, застосовні ним засоби конспірації при отриманні поштового відправлення - зазначення вигаданих анкетних даних та неправдивого опису речей, а також досліджені переписки у месенджері свідчать про умисел обвинуваченого на збут наркотичного засобу канабіс.

Водночас та обставина, що ОСОБА_5 вживає наркотичні засоби та страждає на наркоманію, не спростовує наявності в його діях умислу на незаконний збут цих наркотичних засобів.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, сформульованому у постанові від 24 лютого 2025 року у справі №552/4770/19, зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2024 року № 653 до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 р. № 770, не є змінами до закону України про кримінальну відповідальність і відповідно до ст. 5 КК та ст. 58 Конституції України не мають зворотної дії у часі.

Також колегія суддів наголошує, що в силу вимог ст. 403 КПК, зміни та доповнення до апеляційної скарги може подати особа, яка подала апеляційну скаргу.

Разом з тим, з метою недопущення можливого порушення права обвинуваченого на захист, колегія суддів вважає за можливе перевірити доводи захисника ОСОБА_6 , заявлені ним під час апеляційного розгляду, стосовно проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 не уповноваженою особою слідчою ОСОБА_16 , а також порушення вимог КПК при зверненні з клопотанням та надані тимчасового доступу до речей і документів мобільного телефону обвинуваченого.

Зокрема, прокурор ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду надала копію постанови начальника СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_17 від 18 січня 2022 року про визначення групи слідчих та старшого слідчого групи у кримінальному провадженні №0000080, відповідно до якої до складу групи слідчих входила слідча СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_16 , що стверджується і долученими розширеними витягами з ЄРДР.

Окрім того, наявний у матеріалах цього провадження витяг з ЄРДР свідчить про те, що станом на 18 січня 2022 року слідча СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_16 здійснювала зазначене кримінальне провадження.

Жодних підстав ставити під сумнів зазначені докази апеляційним судом не встановлено.

Тому колегія суддів не приймає до уваги надіслану захисником копію постанови начальника СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_17 від 18 січня 2022 року про створення групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні в якій не зазначена слідча ОСОБА_16 .

Щодо необхідності отримання ухвали слідчого судді апеляційного суду для огляду інформації, наявної у мобільному телефоні обвинуваченого, зокрема наявних переписок у месенджері, то колегія суддів не погоджується з такими доводами, оскільки проведення огляду наявної на вилучених під час тимчасового доступу технічних пристроях інформації, зокрема листування чи фото, які відбулися у минулому і які не має підстав проводити в умовах таємності та негласності, не є видом негласних слідчих (розшукових) дій і не потребує попереднього отримання дозволу слідчого судді у порядку, передбаченому Главою 21 КПК для здійснення зняття інформації з електронних інформаційних систем.

Відповідно до ч. 3 ст. 258 КПК спілкуванням є передання інформації у будь-якій формі від однієї особи до іншої безпосередньо або за допомогою засобів зв`язку будь-якого типу. Спілкування є приватним, якщо інформація передається та зберігається за таких фізичних чи юридичних умов, при яких учасники спілкування можуть розраховувати на захист інформації від втручання інших осіб.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, указані положення охороняють права осіб, які бажають зберегти таємницю їхнього спілкування, і надають гарантії від зловживань правоохоронних органів на несанкціоноване втручання у спілкування. Натомість таємниця виключається, якщо абонент (учасник) спілкування не бажає її зберігати і добровільно розкриває, зокрема, перед державними органами. За таких обставин не відбувається втручання у спілкування, а відбувається фіксація добровільно розкритої інформації, яка втрачає статус таємниці й набуває статусу відкритості.

Зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частин можливе без дозволу слідчого судді, якщо доступ до них не обмежується їх власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як встановлено місцевим судом, в ході затримання під час особистого обшуку в ОСОБА_5 було вилучено мобільний телефон, який згодом постановою слідчого визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні та ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2022 року на нього накладено арешт. Окрім того, прокурор пояснила, що ОСОБА_5 добровільно повідомив працівникам поліції пароль для розблокування свого мобільного телефону, що обвинуваченим не оспорювалось.

Після цього слідча звернулась до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волиської області з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей й документів, які перебувають у зазначеному мобільному телефоні, а саме до всіх файлів, зображень, вхідних вихідних дзвінків і повідомлень, листувань у додатках «Viber», «Instagram», «Вконтакте», «WhatsApp», «Messenger», «Telegram», у браузерах «Opera», «Puffin», «Safari» та інших браузерах, яке ухвалою слідчого судді Луцького міськрайоного суду Волинської області від 21 лютого 2022 року було задоволено.

25 лютого 2022 року слідчою було проведено огляд вказаного мобільного телефону, здійснено фіксування інформації, яка у ньому наявна, що відображено у протоколі тимчасового доступу до речей і документів. При цьому доступ до вказаної інформації не був пов`язаний із наданням володільцем відповідного серверу (оператором мобільного зв`язку) доступу до електронних інформаційних систем.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доступ до інформації, що містилась в телефоні обвинуваченого, отримано органом досудового розслідування без порушення вимог КПК.

Частиною 2 статті 307 КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Згідно вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Як убачається з вироку, місцевим судом ураховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та обставини, за яких його було скоєно і припинено, дані про особу обвинуваченого та відсутність обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

На переконання апеляційного суду, призначене ОСОБА_5 покарання за вчинений ним злочин, повною мірою відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить висновку, що вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим з дотримання вимог закону про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування та задоволення апеляційних вимог сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_18 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3