Справа № 203/7351/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Центральний районний суд м.Дніпра в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю представника заявника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м.Дніпра) надійшло вищезазначене клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , в якій зазначено, що СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002027 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.06.2024 року у справі №932/4983/24 було задоволено клопотання слідчого про арешт транспортного засобу «Субару Імпреза», р/н НОМЕР_1 , яким при обставинах ДТП керувала ОСОБА_4 . Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2024 року у справі №932/4983/24, накладений ухвалою від 12.06.2024 року арешт у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом було скасовано в частині заборони користування автомобілем. Посилаючись на те, що з моменту вилучення автомобіля минуло 15 місяців, за які досудове розслідування у кримінальному провадженні фактично не проводиться; обидва учасники ДТП відмовились від дачі показань, заявник вважав відпала потреба в подальшому застосуванні арешту транспортного засобу, в зв`язку з чим, просив скасувати відповідний арешт автомобіля «Субару Імпреза», р/н НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді від 12.06.2024 року.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з викладених в клопотанні підстав.

Слідчий в призначене судове засідання не з`явився. В наданій заяві просив розглянути клопотання за його відсутності, в зв`язку із значним службовим навантаженням. Проти задоволення клопотання заперечував.

За вказаних обставин, а також направлення слідчим до суду матеріалів кримінального провадження, що дозволяє перевірити доводи клопотання, слідчий суддя визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності слідчого.

Заслухавши представника заявника, перевіривши доводи, викладені в поданому клопотанні, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Під час розгляду клопотання встановлено, що СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002027, відомості за яким внесено до ЄРДР 10.06.2024 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 09.06.2024 року в м.Дніпрі, за участю автомобіля «Subaru Impreza», р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 та мотоцикла «Suzuki V-Strom 650 ХТА», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок якої останній отримав тілесні ушкодження.

Згідно протоколу огляду місця події від 09.06.2024 року зазначені вище транспортні засоби було вилучено та постановами слідчого від 10.06.2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.06.2024 року у справі №932/4983/24, провадження №1-кс/932/1637/24, було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на транспортний засіб «Subaru Impreza», р/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , із позбавленням права відчуження, розпорядження та користування останнім.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.09.2024 року у справі №932/4983/24, провадження №1-кс/932/1882/24, накладений ухвалою від 12.06.2024 року арешт у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом «Subaru Impreza», р/н НОМЕР_1 було скасовано в частині заборони користування автомобілем.

Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.03.2025 року у спраіві №203/7351/24, провадження №1-кс/0203/879/2025, було відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 про скасування арешт транспортного засобу «Subaru Impreza», р/н НОМЕР_1 , в частині заборони розпорядження автомобілем.

З матеріалів кримінального провадження №0002027 вбачається, що в ході проведення досудового розслідування, після накладення арешту, слідчим 12.11.2024 року надавалось доручення оперативним підрозділам в порядку ст.40 КПК України щодо встановлення свідків та очевидців ДТП, наявності камер відеоспостереження в районі ДТП та відеозаписів, отримано рапорт щодо виконання доручення.

Також 12.11.2025 року направлялись запити на адресу «102 УАЗОР ГУНП в Дніпропетровській області щодо надання інформації стосовно надходження та реєстрації повідомлення про ДТП, а також на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо надання аудіо-записів викликів швидкої допомоги на місце ДТП, отримано відповіді на запити.

07.02.2025 року та 04.06.2025 року складено протоколи допиту свідка ОСОБА_4 , 06.06.2025 року протокол допиту свідка ОСОБА_5 .

На підставі постанови прокурора від 31.01.2025 року, отримано тимчасовий доступ та вилучено протоколом від 17.02.2025 року медичні документи відносно ОСОБА_5 у відповідному медичному закладі.

Постановою слідчого від 17.02.2025 року у кримінальному провадженні призначено судово-медичну експертизу для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних внаслідок ДТП водію ОСОБА_5 та механізму їх утворення.

За результатами призначеної експертизи 20.02.2025 року складено відповідний висновок експерта №470е/71.

Постановою слідчого від 17.07.2025 року у кримінальному провадженні призначено судову автотехнічну експертизу, за наслідками проведення якої 28.07.2025 року складено висновок експерта №СЕ-19/104-25/28758-ІТ.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.ч.1,2 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 9 ст.100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Пунктами 5,6 ч.2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя враховує, що матеріали кримінального провадження в достатній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про що свідчать зафіксовані в протоколі огляду місця ДТП від 09.06.2024 року обставини ДТП за участю автомобіля «Subaru Impreza», р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 та мотоцикла «Suzuki V-Strom 650 ХТА», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок якої останній отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії середньої тяжкості.

З огляду на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, належний учаснику ДТП ОСОБА_4 автомобіль «Subaru Impreza», р/н НОМЕР_1 , під час керуванням яким відбулось зіткнення з мотоциклом «Suzuki V-Strom 650 ХТА», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України, визнаний таким постановою слідчого від 10.06.2024 року.

Транспортний засіб був вилучений в передбаченому КПК України порядку, ухвалою слідчого судді від 12.06.2024 року заарештований з метою збереження як речового доказу.

На теперішній час остаточне рішення у кримінальному провадженні не прийнято, тому питання про подальшу долю останнього, як речового доказу, має вирішуватись у відповідності до ч.9 ст.100 КПК України.

Стосовно доводів заявника щодо тривалості проведення досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що однією із підстав цього стала відмова ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надавати покази слідчому щодо обставин ДТП, відмова останнього надавати медичні документи та проходити експертизу, що вплинуло на своєчасність проведення необхідних слідчих дій, призначення та проведення експертиз.

Також слідчий суддя приймає до уваги, що ухвалою слідчого судді від 19.09.2024 року було скасовано арешт в частині заборони користування належним ОСОБА_4 транспортним засобом, тому остання не позбавлена можливості користуватись останнім до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Таким чином, існування заборони відчуження та розпорядженням транспортним засобом, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за умови можливості власника користуватись останнім, є пропорційним співвідношенням між завданнями кримінального провадження, підставами та видом його забезпечення, та правами власника майна.

Керуючись ст.ст.28,131,132,170,173,174,369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1