У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

24.11.2025 слідчий суддя Городоцького районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ відділення поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Городок Львівської області в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Суховоля, Городоцького району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні СВ відділення поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001246 від 30.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

24.11.2025 слідчий СВ відділення поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , без визначення розміру застави.

Подане клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець військової служби за призовом по мобілізації на особливий період, солдат резерву 37 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, самовільно залишив військову частину, без поважних причин, тривалістю понад три доби, а саме 21.05.2023, не пізніше 08:00 год. точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, солдат ОСОБА_5 , самовільно залишив територію 37 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалася за адресою АДРЕСА_2 та був відсутній у військовій частині до 24.11.2025, тобто до моменту добровільної явки до ВнП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, що знаходиться за адресою: майдан Гайдамаків, 9, м.Городок, Львівської області.

Відтак, з 21.05.2023 по 24.11.2025 солдат ОСОБА_5 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами місця служби приховував.

ОСОБА_5 , під час досудового розслідування повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просила задовольнити подане клопотання та пояснила, що на її думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; надалі вчинятиме нові злочини.

Слідчий СВ відділення поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 підтримав позицію прокурора.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили про застосування застави щоб підозрюваний зміг обрати собі військову частину.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0001246 від 30.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

-повідомленням військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України;

-матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 ;

-протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку п. 6, ч. 1, ст. 615 КПК України;

-допитом підозрюваного ОСОБА_5 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності зібраними у ході досудового розслідування.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначенихКПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010, яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Крім цього, з урахуванням тяжкості покарання підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за вчинений ним злочин, не зможе офіційно працевлаштуватися, а тому може вчиняти злочини проти власності або продовжити вчиняти злочини пов`язані із ухиленням від проходження військової служби за мобілізацією під час дії воєнного стану.

Також слідчий суддя враховує те, що підозрюваний не проходить військову службу, не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави ОСОБА_5 у виді двадцяти мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень), що буде пропорційним, необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 186, 194 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Суховоля, Городоцького району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, - запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб, з визначенням розміру застави, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19».

Ухвала слідчого судді діє 60 днів та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 22 січня 2026 року, включно.

На підставі п.5 ч. 4 ст. 183 КПК України визначити одночасно щодо підозрюваного ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави.

ОСОБА_5 або заставодавець (інша фізична або юридична особа) мають право у будь який момент внести заставу у розмірі 60 560 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. на р/р: одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Львівській області, депозитний рахунок (IBAN) UA0000757, банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, , призначення платежу: застава за ОСОБА_5 , ОСОБА_7 платника, МФО: 820172, протягом строку дії зазначеної ухвали.

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 покласти обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не виїжджати за межі Львівської області без дозволу прокурора та/або суду;

- повідомляти прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 та прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1