Справа №589/5968/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/449/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно якої, останній просить вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2025 року, змінити. Пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 02 роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 на виконання цього вироку.

Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведеної експертизи в розмірі 1591 грн. 80 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_7 зазначає про те, що призначене йому покарання суворе та позбавляє його можливості стати на захист територіальної цілісності України.

Суд призначаючи йому покарання не врахував його щире каяття у вчиненому злочині, повернув викрадене майно потерпілій.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що існують законні підстави для призначення йому покарання зі застосуванням ст. 75 КК України.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 04 грудня 2024 року близько 09 год. 00 хв., проходячи повз будинку по вул. Героїв Шосткинщини 7Б у м. Шостка Сумської області, ОСОБА_7 побачив під вікнами кімнати 136 вищезазначеного будинку мобільний телефон Samsung Galaxy А06, після чого вирішив його викрасти, маючи при цьому можливість повернути власнику.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на спрямований на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, будучи обізнаним про введення воєнного стану на всій території України, ОСОБА_7 , діючи повторно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, маючи реальну можливість ідентифікувати власника та вчинити дії щодо повернення чужого майна, таємно від оточуючих викрав мобільний телефон Samsung Galaxy А06 Model: SM-A065F/DS 4Gb| 128Gb вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-24/19323-ТВ від 10 грудня 2024 року 4697 грн., що належить потерпілому ОСОБА_8 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму. Після цього ОСОБА_7 залишив місце скоєння кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, в умовах воєнного стану.

Розгляд даної апеляційної скарги було проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_7 належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги і до суду не з`явився, клопотань про відкладення не подавав. Його участь не є обов`язковою, бо питання про погіршення становища обвинуваченого не ставиться. І крім того, він в своїй апеляційній скарзі просив розглянути справу без його участі.

Тому, заслухавши доповідь судді, позицію прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, обвинувачений в своїх доводах апеляційної скарги вказував про суворість призначеного судом покарання та необхідність його пом`якшити, на що колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжуює покарання, згідно ст. 67 КК України, суд визнав рецидив кримінальних правопорушень.

Також судом першої інстанції було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а саме, те що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного ОСОБА_7 який раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога, та фтизіатра за приводу тяжкого хронічного захворювання, відшкодував шкоду, шляхом повернення викраденого майна, також він був мобілізований, проходив військову службу з липня по жовтень 2025 року та звільнений зі служби за станом здоров`я.

Враховуючи викладене та позитивні дані щодо особи обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, які суттєво знижують ступінь тяжкості скоєного, а також факт відшкодування шкоди, шляхом повернення викраденого майна, та наявність тяжкого хронічного захворювання, суд першої дійшов обґрунтованого висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що ОСОБА_7 слід призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією ч.4 ст.185 КК України, що буде відповідати вчиненому злочину та його особі.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що призначене йому покарання суворе та позбавляє його можливості стати на захист територіальної цілісності України і суд призначаючи йому покарання не врахував його щире каяття у вчиненому злочині, що він повернув викрадене майно потерпілій, то колегія суддів на може погодитися з такими доводами.

Так, визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та відшкодування шкоди вже враховано судом першої інстанції при застосуванні ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на санкцію ч. 4 ст. 185 КК України, за якою найменш суворе покарання - 5 років позбавлення волі, тоді як ОСОБА_7 суд знайшов підстави для застосування ст. 69 КК України і призначення покарання саме у виді 2 років позбавлення волі.

Бажання стати на захист територіальної цілісності України може бути реалізоване обвинуваченим в порядку ст. 81-1 КК України.

Враховуючи наведене, а також з огляду на факт неодноразового притягнення обвинуваченого ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення в тому числі і аналогічних злочинів, їх повторність та систематичність, що свідчить про вперте небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення і забезпечувати себе законним способами заробітку, колегія суддів підстав для застосування ст. 75 КК України, не вбачає.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, беручи до уваги особливість індивідуалізації покарання, обираючи між законними альтернативами, керуючись поняттям судового розсуду, з огляду на обставини справи та другорядну роль кари як мети покарання, призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Підстави для пом`якшення покарання, чи звільнення від відбування покарання, про що просить обвинувачений у скарзі, відсутні , оскільки призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, підстав для його пом`якшення за апеляційними доводами обвинуваченого не встановлено.

Інших доводів, які б свідчили про суворість призначеного покарання, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання узгоджується із статтями 50, 65 КК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2025 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4