Справа № 467/9/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника установи виконання покарань ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Питання, що вирішується ухвалою

Засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» направив до суду клопотання, яким просив звільнити його умовно- достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Зокрема, своє звернення умотивував тим, що протягом строку відбування покарання постійно залучається до праці, за що наразі має два заохочення за сумлінне ставлення до праці.

Водночас, він позитивно характеризується за місцем відбування покарання, адміністрація установи не має до нього зауважень.

Засуджений вказав, що свою провину у вчиненому злочині визнав повністю розкаюється.

Вважає, що своєю поведінкою і ставленням до праці на цей час довів своє виправлення.

Позиція учасників справи

В судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання, просив його задовольнити і пояснив, що протягом усього строку відбування покарання допустив лише одне порушення режиму утримання під час перебування в СІЗО у виді завдання собі членоушкодження, так як дізнався про смерть матері, що викликало у нього значний стрес і переживання, під дією якого він порізав себе лезом.

Наразі в нього залишилась лише 80 річна бабуся, яка через похилий вік потребує стороннього догляду та неповнолітній син, якого він планує виховувати та утримувати.

Зазначив, що через певний час по прибуттю до установи відбування покарання був працевлаштований за договором по виготовлення сітки плутанки.

Та оскільки не міг виконувати таку роботу у обсязі, як інші засуджені, через стан здоров`я, то постійно залучався до робіт з благоустрою, за що двічі заохочувався адміністрацією установи.

Загалом вказав, що маючи ІІ групу інвалідності, намагався працювати на повну силу настільки, наскільки йому дозволяв стан здоров`я.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні охарактеризував засудженого позитивно і вказав, що будь - яких зауважень адміністрація колонії до нього не має.

Поводить себе добре, залучається до робіт з благоустрою.

Загалом, довів своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення поданого засудженим клопотання не заперечував із посиланням наявність доказів, які свідчать про те, що він довів своє виправлення.

Правове регулювання умовно дострокового звільнення

Частиною другою статті 81 КК України установлено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У даному випадку умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом, так як він засуджений за вчинення нетяжкого злочину (п.1 ч.3 ст. 81 КК України)

У контексті сумлінної поведінки суд піддаватиме оцінці, перш за все, дотримання вимог режиму відбування покарання; правил внутрішнього розпорядку установи; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації установи; наявності заохочень/стягнень, їх кількості та обставин, які передували їх застосуванню; участі у самодіяльних організаціях та програмах виховного впливу; поведінку в колі засуджених.

Перевіряючи ставлення до праці, суд зважатиме на факти добропорядного, відповідального та чесного ставлення до покладених на засудженого трудових обов`язків, правил охорони праці та техніки безпеки, бережливого використання обладнання установи та засобів праці, прояву трудової ініціативи.

Водночас, при проведенні аналізу сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці, суд братиме до уваги не окремі вчинки засудженого, а безперервну і стабільну лінію його поведінки, так само як і загалом спосіб життя в умовах специфічного режиму проживання.

При цьому, суд враховує, що процес виправлення засудженого не є одномоментним, йому притаманна певна динаміка і поступовість розвитку, зокрема, в бік чи то позитивних, чи то негативних змін, залежно від конкретних обставин.

А відомості про це суд отримуватиме з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує виникненню у нього права на умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Безперечно суд проаналізує і усі наявні у нього відомості про ставлення засудженого до скоєного ним правопорушення, що, у свою чергу, вказує на готовність останнього, за можливості, виправити ситуацію і буде являти собою додатковий важіль для правильного прийняття рішення у цій справі.

Установлені судом обставини в рамках цього провадження і їх оцінка у контексті застосованого права

Тож, суд за наслідками дослідження матеріалів особової справи засудженого установив таке.

ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» з 14 травня 2025 року на підставі вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2025 року, яким його засуджено за ч.1 ст. 382 КК України із застосуванням положень ст.ст.70,72 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання судом ухвалено рахувати з дня затримання на виконання цього вироку, яке мало місце 13 березня 2025 року.

Тим самим, кінець строку відбування покарання припадає на 13 травня 2026 року, а право бути умовно достроково звільненим по відбуттю частини призначеного судом покарання у засудженого настало з 13 жовтня 2025 року.

Оцінюючи загалом поведінку засудженого в умовах режиму установи виконання покарань, у тому числі, й в ключі його ставлення до праці, суд враховує, що ОСОБА_5 є інвалідом ІІ, однак, незважаючи на це, з моменту прибуття до установи залучається до робіт з благоустрою, поліпшення житлово побутових умов, допоміжних робіт та допомагає ЗСУ шляхом виготовлення сітки плутанки.

Зокрема, у 2025 році засуджений був працевлаштований робітником по виготовленню МПП згідно цивільно правового договору.

За своє ставлення до праці за весь період відбування покарання двічі заохочувався за підсумками роботи у ІІІ та IV кварталах 2025 року.

За матеріалами особової справи встановлено, що 12 серпня 2025 року комісія установи відмовила ОСОБА_5 у внесенні до суду подання про заміну покарання на більш м`яке як такому, що не став на шлях виправлення.

Тут суд звертає увагу, що на момент розгляду комісією даного питання засуджений не заохочувався наказами начальника колонії за сумлінне ставлення до праці.

Але разом із цим за місцем відбування покарання ОСОБА_5 характеризувався достатньо прийнятно.

Зокрема, порушень режиму утримання не допускає, дотримується правомірних і ввічливих відносин задля власної вигоди.

Ризики повторного вчинення правопорушення і небезпеки для суспільства визначались як середні.

22 жовтня 2025 року комісія установи відмовила ОСОБА_5 й у зверненні із подання про його умовно дострокове звільнення.

На той час, засуджений мав одне заохочення у виді подяки за підсумками роботи та одне стягнення у виді догани, проте, яке веж було погашене.

Водночас, поведінка і ставлення ОСОБА_5 у колі інших засуджених, серед персоналу установи та у побуті була достатньо пристойною, серед іншого, засуджений бере активну участь у програмах і заходах, має бажання змінити життя і підтверджує це активними вчинками.

Ризики залишались на рівні середніх, однак, загальний бал щодо ступеня виправлення засудженого вже становив 88.

У подальшому засуджений продовжує доводити своє виправлення і вже станом на 12 січня 2026 року має два заохочення за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці у виді подяки.

Порушень режиму і на цьому етапі відбування покарання не допускає.

А застосоване до нього стягнення 03 квітня 2025 року ( у період перебування у СІЗО) у виді догани за скоєний акт членоушкодження на цей час вже погашене.

До цього ж, суд вважає, що воно не може вказувати на нестабільне виправлення засудженого, так як мало місце ще у період попереднього ув`язнення, у той час, у подальшому ОСОБА_5 ніяких порушень режиму не допускав.

Водночас, у колі засуджених, серед персоналу та у побуті він продовжує характеризуватись позитивно.

Вже станом на початок січня 2026 року заходи індивідуальної програми були виконані повністю (характеристика від 12.01.2026 р.)

Ризики хоча й залишаються середніми, проте, загальний бал ступеня виправлення засудженого становить 84, що вказує на те, що засуджений довів своє виправлення.

Характерно, що протягом усього строку відбування покарання психологічна характеристика засудженого була більше позитивною, ніж негативною, зокрема, він не вчиняє дії, пов`язані з насильством, робить висновки із своїх минулих помилок, здатний знайти шляхи вирішення проблеми, не проявляє явних ознак неадекватної поведінки, самооцінка адекватна.

Засуджений підтримує соціальні зв`язки з рідними протягом усього строку відбування покарання, бере участь у реалізації плану індивідуальної роботи, має позитивні плани на майбутнє, залучений до програми «Підготовка до звільнення».

Висновки

Таким чином, аналізуючи поведінку засудженого і його характеристики, у тому числі й дані про працю з початку строку відбування покарання і до часу ухвалення цієї постанови, суд висновує, що загалом ОСОБА_5 прийнятно відбував призначене судом покарання у виді позбавлення волі.

Працював як на території колонії, так і на допомогу ЗСУ, незважаючи на те, що він є інвалідом ІІ групи, що значно ускладнює його трудову діяльність.

При цьому, на самому початку відбування покарання (у період попереднього ув`язнення) засуджений допустив лише одне порушення, стягнення за яке на час ухвалення цієї постанови вже погашене.

У подальшому засуджений змінив свою поведінку і ставлення до правил колонії у позитивний бік, бо порушень більше не допускав.

Натомість сумлінно і відповідально почав ставитись до праці, за що двічі заохочувався адміністрацією установи.

Суд враховує, з - поміж цього, й характер правопорушення, за яке ОСОБА_5 засуджений, об`єкт посягання, відсутність потерпілого - фізичної особи від цього правопорушення та виконавчого листа за вироком, а так само, і особу засудженого у цілому, вид і строк призначеного судом покарання ( 1 рік позбавлення волі), у тому числі й незначний період строку покарання, який ОСОБА_5 не відбуде у зв`язку з його умовно достроковим звільненням (3 місяці 29 днів).

Таким чином, на цей час можливо говорити, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення, так як виховний процес спричинив у ньому позитивні зміни у контексті ставлення як до вчиненого злочину, так і до подальшої законослухняної поведінки поза межами колонії.

З огляду на викладене, суд переконаний, що ОСОБА_6 може бути звільнений умовно достроково, а тому ухвалює про задоволення його клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372, 537,539 КПК України,суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно достроково на 3 (три) місяці 29 днів невідбутого строку покарання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрали законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_7