ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 607/23999/23

провадження № 51-5585км24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року в кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастириська Тернопільської області, який зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Рух справи, короткий зміст оскаржених судових рішень та встановлені обставини

За вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2024 року, залишеним без змін 10 жовтня 2024 року Тернопільським апеляційним судом, ОСОБА_6 було засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 3 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що становить 51 000 грн) із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху за обставин, детально викладених у вироку.

Як установив суд, 12 травня 2023 року близько 9:00 у межах с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «DaewooLanos», д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись крайньою правою смугою дороги «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» у напрямку м. Бережан, під час виконання повороту ліворуч порушив вимоги пунктів 1.10, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) і створив небезпеку для водія автомобіля «VolkswagenPassat», д.р.н. НОМЕР_2 , - ОСОБА_7 , котрий рухався позаду в попутному напрямку крайньою лівою смугою, унаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) ОСОБА_7 було спричинено, крім легких, середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді травми правого колінного суглоба.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть доводів зводиться до того, що при перегляді було залишено поза увагою порушення процесуального закону на досудовому розслідуванні, неповнота судового розгляду, апеляційне провадження здійснено без додержання приписів статей 94, 404 КПК і постановлено ухвалу, зміст якої суперечить статтям 370, 419 КПК. За твердженням скаржника, огляд місця події неправомірно проведено до внесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань (далі - ЄРДР), місцевий суд не дослідив повідомлення про підозру, котре всупереч ч. 4 ст. 22 КПК здійснено неуповноваженою особою та без роз`яснення процесуальних прав підозрюваному. Як акцентує автор скарги, апеляційний суд не зважив на допущені порушення, невідповідність обвинувального акта положенням ст. 291 КПК, а вироку - ст. 374 цього Кодексу. На думку скаржника, заявлене ним клопотання про повторне дослідження доказів, відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, суд необґрунтовано відхилив, натомість, погіршивши становище засудженого, задовольнив клопотання прокурора і долучив до матеріалів справи повідомлення про підозру, протокол цього повідомлення та поштову квитанцію про його направлення ОСОБА_6 . Уважає, що окреслені порушення є істотними і для їх усунення необхідний новий апеляційний розгляд.

Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило. Засуджений поінформував, що не бажає брати участі в розгляді справи.

Позиції учасників судового провадження

У суді касаційної інстанції (далі - Суд) прокурор заперечила обґрунтованість вимог сторони захисту.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК Суд переглядає оспорюване рішення в межах касаційної скарги, під час касаційної процедури не досліджує доказів, не вирішує питання про їх достовірність, не ревізує повноти розгляду й фактичних обставин справи, а, здійснюючи провадження і перевіряючи правильність застосування норм права, виходить із фактів, установлених судами попередніх інстанцій.

За змістом касаційної скарги, у ній автор заперечує повноту судового розгляду, достовірність окремих доказів та встановлені фактичні обставини, що не належить до предмета перевірки за касаційною процедурою.

За приписами статей 370, 419 КПК рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі належить зазначити підстави, з яких подану скаргу визнано необґрунтованою. Апеляційний розгляд здійснюється з урахуванням статей 404, 405, 407 цього Кодексу.

Цих законодавчих приписів апеляційний суд додержав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 , не погодившись з обвинувальним вироком, оскаржив його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі з доповненнями до неї засуджений заперечував порушення ним ПДР, твердив про їх невиконання іншим водієм - учасником ДТП і просив на підставах, передбачених ч. 1 ст. 409 КПК, скасувати оспорюване рішення, а кримінальне провадження закрити згідно з п. 3 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу через невстановлення достатніх доказів для доведеності винуватості особи.

За наслідками апеляційного розгляду суд визнав скаргу ОСОБА_6 необґрунтованою й залишив її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши у змагальній процедурі оспорюваний вирок, установив, що викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а позиція місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтується на зібраних у справі й безпосередньо досліджених доказах, оцінених відповідно до ст. 94 КПК.

Відхиляючи доводи сторони захисту про необґрунтованість засудження ОСОБА_6 , указаний суд у своїй ухвалі навів й проаналізував наявні в справі конкретні докази, зокрема: показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; фактичні дані, що містяться в протоколах проведення слідчих експериментів за участю останніх від 15 серпня 2023 року, огляду місця події з планом-схемою до нього від 12 травня 2023 року, висновках експертиз: транспортно-трасологічної № СЕ-19/120-23/5462-ІТ від 13 липня 2023 року, автотехнічних № СЕ-19/120-23/5461-ІТ, СЕ-19/120-23/5460-ІТ, СЕ- 9/120-23/9321-ІТ, СЕ-19/120-23/10291-ІТ від 26 червня, 17 липня, 29 серпня, 26 вересня 2023 року відповідно, медичної № 409 від 4 серпня 2023 року. За змістом зібраних доказів, винуватцем ДТП є водій автомобіля «DaewooLanos» ОСОБА_6 , котрий не виконав вимог пунктів 10.1, 10.4 ПДР, а його версія про дорожньо-транспортну ситуацію та зіткнення транспортних засобів через порушення правил водієм автомобіля «Volkswagen Passat» - неспроможна з технічної точки зору.

Перевіривши й оцінивши всі докази з погляду належності, достовірності, допустимості та достатності за визначеними у гл. 4 розділу IКПК критеріями, зіставивши отримані фактичні дані, апеляційний суд визнав, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину доведена поза розумним сумнівом, ухвалений вирок - законний, звідси, і відсутність підстав для його скасування. Переконливих аргументів, які би спростували такий висновку суду в поданій касаційній скарзі немає.

Не ґрунтуються на матеріалах справи також доводи скаржника про істотні порушення апеляційної процедури.

Відповідно до правил ч. 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції повторно досліджує докази за умови, що вони були досліджені місцевим судом не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, котрі не досліджувалися, якщо про їх дослідження учасник провадження заявляв клопотання на стадії судового розгляду.

Здійснюючи апеляційний перегляд, суд розглянув клопотання засудженого про дослідження відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції і, керуючись згаданою нормою права в її поєднанні з ч. 3 ст. 214 КПК, слушно відхилив. Не погоджуючись із цим, автор скарги посилається на усні первинні пояснення потерпілого і не зазначає, які факти, що мають юридичне значення, були зафіксовані на вказаному носії. Тож, оскільки згідно зі статтями 23, 84, 95 КПК джерелом доказів є показання, котрі суд сприймає безпосередньо, предметом оцінки суду стали свідчення потерпілого ОСОБА_7 щодо обставин пригоди, надані під час розгляду справи.

Крім того, не встановивши порушень при дослідженні доказів судом першої інстанції, апеляційний суд не мав обов`язку повторно їх досліджувати.

Міркування скаржника про недопустимість протоколу огляду місця пригоди через проведення дії до внесення відомостей до ЄРДР є неспроможними, адже оформлення ДТП є невідкладним випадком і в силу ч. 3 ст. 214 КПК слідчі органи з метою фіксації інформації вправі здійснювати огляд відразу після отримання відповідного виклику.

Не залишилися поза увагою при перегляді вироку також доводи засудженого про неповноту судового розгляду у зв`язку з недослідженням повідомлення про підозру. Із цього приводу апеляційний суд указав на те, що в суді першої інстанції сторона захисту не ставила під сумнів набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного, а тому прокурор не надавав відповідного документа і його не було досліджено. У розрізі засад змагальності та диспозитивності сторони є вільними в поданні своїх доказів, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації ними процесуальних прав. Тож твердження ОСОБА_6 про те, що в конкретній ситуації прокурор був зобов`язаний надати або ж місцевий суд за власною ініціативою дослідити повідомлення про підозру, є хибними.

Разом із тим, ураховуючи зміст доповнень до апеляційної скарги засудженого, прокурор у суді апеляційної інстанції клопотав про дослідження повідомлення про підозру, відповідного протоколу та поштової квитанції, які надав. На підставі цих документів, наявного в справі реєстру матеріалів досудового розслідування апеляційний суд з`ясував, що слідчим за погодженням із прокурором 27 вересня 2023 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру із роз`ясненням процесуальних прав, однак той відмовився отримати повідомлення, котре йому оголосили під відеозапис у присутності понятих, а надалі скерували засудженому засобами поштового зв`язку. Таким чином, апеляційний суд установив, що органи досудового розслідування дотримали вимоги ч. 4 ст. 22, статей 276-278 КПК.

Попри посилання скаржника, задоволення звернення прокурора і дослідження певних документів не є в розумінні статей 404, 405, 421 вказаного Кодексу погіршенням становища особи, а за апеляційною процедурою суд вирішує всі клопотання, заявлені учасниками.

На противагу твердженням у касаційній скарзі, доводи засудженого про порушення ст. 291 КПК й нероз`яснення йому процесуальних прав обвинуваченого апеляційний суд теж перевірив і встановив, що обвинувальний акт складено відповідно до цієї норми, а приписи ст. 345 КПК додержано.

До того ж за матеріалами справи під час підготовчого судового засідання сторона захисту не клопотала про повернення зазначеного процесуального документа прокурору та не заперечувала проти призначення судового розгляду.

Апеляційний суд ретельно розглянув й інші доводи ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі, дав на них умотивовані відповіді із зазначенням правових підстав, з яких скаргу визнано необґрунтованою.

Ухвала апеляційного суду відповідає положенням статей 370, 419 КПК.

Істотних порушень норм права, які були би безумовними підставами для скасування оскарженої ухвали і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, про що йдеться в касаційній скарзі, при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції не встановлено.

Тому подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів

ухвалила:

Ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3