Справа № 367/5670/24
Провадження №1-кп/367/447/2026
про продовження строку тримання під вартою
15 січня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
В підготовчому судовому засіданні прокурор Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , терміном на 60 днів, у зв`язку з тим, що закінчити судовий розгляд до 18.01.2026 року не представляється за можливе, а ризики які враховувались при обранні запобіжного заходу не змінилися, у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого. Крім того, просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив суд про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, або зменшити визначений розмір застави до мінімального розміру передбаченого кримінально-процесуальним законодавством України, оскільки, визначені прокурором ризики для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не обґрунтовані, та не доведені. Щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо заявленого клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, підтримав позицію свого захисника.
Суд, заслухавши клопотання та доводи прокурора, думки захисника, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити, а обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Під час досудового розслідування даного кримінального провадження до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався, зокрема ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.11.2025 продовжено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.01.2026, та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 грн., а суд не в змозі призначити наступне судове засідання до цієї дати.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Підставою для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 є згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, які заявлялись прокурором при його обранні та наданий час не зменшились і продовжують існувати, зокрема, ризики, передбачені п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В засіданні встановлено, що стороною захисту не надано суду, а в матеріалах кримінального провадження, відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Наявність таких ризиків надає підстави суду продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. Інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить запобіганню вказаних ризиків.
Враховуючи, що стороною захисту не надано переконливих та документально підтверджених даних, які б на теперішній час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, суд приходить до висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, свідчать, що на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання та продовження строку його дії під час досудового слідства та судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 , може вчинити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зухвалість вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про відсутність у обвинуваченого будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, знаючи про тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності шляхом переховування від суду.
Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне: обвинувачений є уродженцем у м. Горлівка Донецької області, та може мати на вказаній території, яка на даний момент не підконтрольна Україні, родичів, що посилює ризик переховування обвинуваченого на вказаній території. Крім того, обвинувачений зареєстрований в Одеській області, а на території Бучанського району не має постійного місця проживання. У обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні стійки соціальні зв`язки, він не одружений, дітей та батьків похилого віку, що знаходяться у нього на утриманні не має, не має місця роботи.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України введений воєнний стан строком на 30 діб від 24 лютого 2022 року, який неодноразово було продовжено та який триває і по теперішній час.
Таким чином, ОСОБА_4 , користуючись ситуацією в країні має змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема в місцях постійного проведення бойових дій або місцях непідконтрольних органам державної влади України.
Також, існує висока вірогідність ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки, відповідно до вимоги про судимість відносно ОСОБА_4 24.01.2024 відділом поліції № 2 Одеського управляння № 1 ТУ НП в Одеській області направлено обвинувальний акт за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Суд вважає за необхідне зазначити, що з врахуванням обставин даної конкретної справи тримання обвинуваченого під вартою є необхідною мірою забезпечення кримінального провадження, з врахуванням особливостей розгляду вказаного кримінального провадження та в даному випадку суд доходить висновку про існування зазначених прокурором та передбачених ст. 177 КПК України ризиків, і про те, що суспільний інтерес щодо тримання обвинуваченого під вартою переважає над його особистими інтересами і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти зазначеним ризикам.
Таким чином, суд вважає, що наведені вище підстави не є загальними, абстрактними та надуманими.
Так, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Таким чином, суд прийшов до переконання, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Суд заслухавши доводи прокурора, захисника, обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог п. 4 ст. 183 КПК України та з врахуванням наявності ризиків передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час проведення судового засідання судом не відпали та продовжують існувати, тобто ризики не зменшились. Оскільки, обвинувачений обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від 9 до 12 років, також, у суду не має підстав вважати, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від суду з метою переховування від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а тому суд приходить до висновку, що ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України наявні і на теперішній час.
Враховуючи, що стороною захисту не надано переконливих та документально підтверджених даних, які б на теперішній час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, суд приходить до висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, свідчать, що на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Таким чином, суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового слідства, виконання процесуальних рішень у справі, дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне залишити ОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, орган досудового розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти впливу на свідків по справі з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих дій по справі.
Разом із тим, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Частиною 4 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 ЦПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, враховуючи обставини кримінального провадження, майновий та сімейний стан обвинуваченого та наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, суд вважає за доцільне визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998400,00 грн., щодо непомірності такої суми обвинувачений суду не заявляв.
Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього відповідні обов`язки, прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, повідомляти суд прокуратури про зміну свого місця проживання, чи роботи, та утримуватися від спілкування зі свідками поза залом судового засідання.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність призначення справи до судового розгляду, з таких підстав.
Судом встановлено, що кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для прийняття рішення, передбаченого п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не вбачається, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої ст. 314 КПК України, суд проводить підготовку до судового розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст. 176-178, 181-184, 193-199, 201, 205, 314-315, 369-372, 376, 392 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід домашній арешт відмовити.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про зменшення розміру застави до мінімального розміру визначеного кримінально-процесуальним законодавством України відмовити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити на 60 (шістдесят) днів.
Одночасно визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 998400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень і може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти негайно після отримання та перевірки документу, що підтверджує внесення застави.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки:
1) прибувати до прокурора або суду за кожною вимогою;
2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;
3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місце роботи;
4) утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками в даному кримінальному провадженні;
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити, що у разі, якщо обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до прокурора або суду, без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього процесуальні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Строк дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 15.01.2026 року по 15.03.2026 р. включно.
Судовий розгляд проводити суддею одноособово з участю прокурора, обвинуваченого, захисника.
Повідомити учасників кримінального провадження про дату, час та місце проведення судового розгляду.
Повний текст ухвали буде складено, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 16 січня 2026 року 12:50 год.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена в частині продовження строку застосування запобіжного заходу до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1