Номер провадження:1-кп/521/1188/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2025 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малоіванівка, Перевальського району, Луганської області, громадянина України, без інвалідності, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 НГУ, у званні «молодший сержант», на теперішній час перебуваючого під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло клопотання від прокурора про продовження строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити посилаючись на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановленні під час обрання запобіжного заходу є реальними та продовжують існувати.
Обвинувачений та його захисник, призначений на окрему процесуальну дію, в судовому засіданні просили суд вирішити клопотання прокурора на власний розсуд.
Дослідивши обвинувальний акт, клопотання прокурора та вислухавши думку учасників, суд приходить до наступного.
Положеннями КПК України встановлено, що під час судового розгляду, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (ст. 331 КПК). При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України.
Отже, при вирішенні питання про наявність чи відсутність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме:
- вагомість обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що може загрожувати особі у разі визнання його винуватим (а саме покарання у вигляді позбавлення волі), а також характер інкримінованого кримінального правопорушення та його суспільну небезпечність, вік особи (38 років) та стан здоров`я (відомостей про будь-які захворювання що б унеможливлювало застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано), соціальні зв`язки (громадянин України, неодружений, дітей не має, на момент правопорушення у вчиненні якого обвинувачується проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ). Відомостей про наявність чи відсутність судимостей суду не надано.
Обґрунтованість правової позиції з приводу висунутого обвинувачення безумовно можливо перевірити лише під час подальшого судового розгляду. Разом з тим, суд вважає, що відомостей, які повідомлені прокурором на даний час, суд вважає достатніми у даній стадії судового провадження, для висновку про те, що раціональні підстави для розумної підозри щодо причетності обвинуваченого до кримінального правопорушення об`єктивно існують.
Крім того, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а саме з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на переконання суду, має свою актуальність, оскільки на даний час встановлено загальний порядок судового розгляду, що включає в себе допит потерпілого та свідків.
Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри, на даний час не виходить за межі розумного строку, а під час розгляду клопотання суду не надано відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, як і не надано відомостей щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили над встановленими судом ризиками, передбаченими п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наведені ризики є дійсними та триваючими.
Жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_4 , у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу, на вказаній стадії кримінального процесу стороною захисту надано не було. Документів про наявність будь-яких захворювань у ОСОБА_4 адвокатом надано також не було.
Отже, суд приходить до переконання, що жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним, у разі його звільнення з-під варти, процесуальних обов`язків та рішень суду.
Продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги положення ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та «Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців», затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 року за № 394, а також те, що обвинувачений є військовослужбовцем, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів саме в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що інкримінований злочин вчинено із заподіянням тілесних ушкоджень та погрозою вбивства, суд вважає необхідним не визначати розміру застави, як міру альтернативного запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 177, 182, 183, 194, 199, 331, 372 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строком на 60 (шістдесят) днів відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Альтернативний запобіжний захід не визначати.
Строк дії ухвали суду про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 27.11.2025 року та діє до 25.01.2026 року включно.
Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому, а також направити для виконання співробітникам ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суддя ОСОБА_1