УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 207/3620/24

провадження № 51-4130 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 у інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 , скасовано арешт на майно, тимчасово вилучене під час проведення обшуку 16 травня 2024 року за місцем проживання ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000016.

Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 12 березня 2025 року в порядку ст. 379 КПК України постановлено ухвалу про виправлення описки.

Не погодившись з таким рішенням місцевого суду захисник звернувся до Дніпровського апеляційного суду, який ухвалою від 22 жовтня 2025 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 у інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 на ухвалу суду першої інстанції від 12 березня 2025 року про виправлення описки на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника, у якій він не погоджується з ухвалою апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження та порушує питання про її перегляд у касаційному порядку.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у перевірці законності ухвали від 12 березня 2025 року про виправлення описки, проігнорував допущені порушення кримінального процесуального закону.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу від 12 березня 2025 року, суд керувався положеннями ч. 2 ст. 392 КПК України згідно з якими, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Таке рішення апеляційного суду колегія суддів вважає обґрунтованим.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року прийнято у порядку ст. 379 КПК України, нею виправлено описки в ухвалі про скасування арешту майна, що була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, що завершує розгляд кримінального провадження по суті.

Хоча ч. 3 ст. 379 КПК України визначено, що ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено, таке судове рішення має особливу правову природу, обумовлену його похідним характером. Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди підпорядкований змісту судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно з оцінкою змісту виправленого судового рішення.

Оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення має здійснюватися в тому ж порядку, що і виправлене судове рішення, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який прийняв рішення. Такі висновки узгоджуються з усталеною практикою Верховного Суду.

З урахуванням того, що ухвала від 12 березня 2025 року є похідною від рішення про скасування арешту майна, прийнятого в рамках судового провадження після надходження обвинувального акту до суду першої інстанції до ухвалення судового рішення, яке вирішує дане кримінальне провадження по суті, що не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника.

В ухвалі правильно акцентовано увагу на тому, що заперечення проти наведеної вище ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками розгляду справи по суті.

Що стосується вказівки у резолютивній частині ухвали місцевого суду про можливість її оскарження в апеляційному порядку, то слід зауважити, що помилкове застереження не надає автоматично учаснику кримінального провадження права на оскарження судового рішення, як про це стверджує захисник. У такому випадку слід керуватися положеннями кримінального процесуального закону.

Ухвала Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Оскільки зі змісту касаційної скарги, доданих до неї матеріалів убачається, що підстав для задоволення скарги немає, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

З цих підстав, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 у інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3