провадження № 1-кс/208/4959/25
УХВАЛА

31 грудня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000270 від 29.04.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського із клопотанням, в якому просив накласти арешт на житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 141).

До судового засідання прокурор та слідчий, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання не з`явилися, але подали заяви про підтримання заявленого клопотання та проведення судового розгляду за їх відсутності.

Власник майна ОСОБА_5 до суду не з`явилась, причин неявки не повідомила, про розгляд клопотання повідомлялась належним чином.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що не пізніше квітня 2025 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 створили та очолили стійке ієрархічне об`єднання організовану злочинну групу, до складу якої як виконавці увійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Діяльність групи була спрямована на незаконне збагачення шляхом систематичного збуту наркотичного засобу (канабісу) на території м. Слов`янська.

17.12.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України. Санкція цієї статті є імперативною та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з обов`язковою конфіскацією майна.

Причетність ОСОБА_5 до інкримінованих злочинів підтверджується зібраними доказами, зокрема протоколами контролю за вчиненням злочину у формі оперативних закупок від 27.08.2025, 17.09.2025, 11.11.2025, 16.11.2025 та 16.12.2025, висновками судових експертиз, що підтверджують наркотичну природу збутих речовин, а також результатами НСРД.

Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. У даному випадку наявність права власності підозрюваної на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 457868400.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. У даному випадку підозрюваний ОСОБА_5 є власницею вказаного будинку.

На даний час підозрювана ОСОБА_5 перебуває на волі (звільнена під заставу), що створює критичний ризик розпорядження вказаним майном. Будучи обізнаною про тяжкість інкримінованого злочину та неминучість конфіскації майна у разі засудження, підозрювана має прямий мотив та фізичну можливість вжити заходів щодо перереєстрації, продажу або обтяження будинку іпотекою на користь третіх осіб з метою виведення активів з-під дії майбутнього вироку суду.

Оскільки санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає конфіскацію майна як обов`язковий захід, арешт будинку є співмірним, правомірним та необхідним засобом забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

Вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з п.2 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі з обов`язковою конфіскацією майна.

Встановлено, що житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 141) загальною площею 65.7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності підозрюваної, та може бути об`єктом майбутньої конфіскації у разі ухвалення обвинувального вироку.

З огляду на те, що житловий будинок перебуває у фактичному володінні підозрюваної, існують реальні ризики його відчуження, перереєстрації або приховування, що унеможливить виконання вироку суду в частині конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, оцінюючи правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри, можливість конфіскації майна, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що накладення арешту житловий будинок є необхідним, обґрунтованим та пропорційним заходом.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

За таких обставин арешт вказаного транспортного засобу із забороною відчуження та розпорядження ним спрямований на забезпечення можливої конфіскації майна, відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не покладає на власника надмірного індивідуального тягаря у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на майно, що належить підозрюваній ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві власності, а саме: житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 141) загальною площею 65.7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із усіма складовими частинами та спорудами.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1