Провадження № 1-кп/537/142/2026
Справа № 537/561/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2026 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду, із застосуванням відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2025 року за №0000553, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194КК України,

у с т а н о в и в:

30.01.2026 року до Крюківського районного суду м. Кременчука надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.01.2026 року призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав, що обвинувальний акт відповідає положенням ст.291 КПК України, угода в кримінальному провадженні на даний час не укладалась, відсутні підстави для закриття провадження, передбачені п.п. 4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, тому за можливе призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у відкритому судовому засіданні.

Крім того прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, а саме за ч.2 ст. 194 КК України умисному знищенні чужого майна шляхом підпалу, за що законом визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 є запобігання спробам останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, не працює, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти майна матері, сусідки та майна,я ким користувався його вітчим, будучі військовослужбовцем, який перебуває на службі, - самовільно залишив військову частину. Зміст та характер обвинуваченя вказує на наявність ризику вплинути на свідків та потерпілих, які є його знайомими та рідними, з метою ухилення від покарання за скоєне. Кількість епізодів злочину, в яких обвинувачується ОСОБА_4 вказує на наявність ризику продовжити вчинення або вчинити нове правопорушення. Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 вважали за можливе призначити судовий розгляд за обвинувальним актом. Заперечували щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що прокурор не довів наявність в діях обвинуваченого ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просили застосувати до обвинуваченого менш суворий запобіжний захід домашній арешт.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покладалися при вирішенні процесуальних питань на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала позицію прокурора, просила продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки вважала, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити щодо неї свої злочинні дії, а саме продовжить безпідставно знищувати її майно чи може і до неї застосувати насильство. Вона заявила у кримінальному провадженні цивільний позов, в якому просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 заподіяну їй матеріальну шкоду вартість її спаленого автомобіля.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У п.4, п.5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, або до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3ст. 194 КПК Українипід час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.11.2025 року у справі №537/7136/25, провадження № 1-кс/537/711/2025 до підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів до 03.01.2026 року із визначенням застави, який ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.01.2026 року у справі №537/7136/25, провадження № 1-кс/537/15/2026 був продовжений до 05.02.2026 року.

Судовий розгляд ще не розпочато, а тому неможливо розглянути кримінальне провадження у строк дії попередньої ухвали слідчого судді, якою обрано та продовжено строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, застосовуючи до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою із визначенням застави установив обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вирішуючи в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, за який законом установлено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років.

Всі інші питання про фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається чи продовжується.

Суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів, ухилення від суду, тиску на потерпілих, свідків.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, суд з дотриманням положень ст.178 КПК України враховує особу обвинуваченого.

ОСОБА_4 є особою працездатного віку із задовільним станом здоров`я, не одружений, не працює, що вказує на відсутність стійких соціальних зв`язків та відсутність легальних джерел доходу, тому є ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення, ухилення від суду.

ОСОБА_9 не звертався до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога. Хоча ОСОБА_4 має мати, проте за змістом обвинувачення, він вчинив злочину щодо майна матері та майна, яким користувався його відчим. А тому суд не вбачає підстав вважати, що між ними існують стійки соціальні зв`язки, які могли зменшити наявні ризики, визначені у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Хоча суду подано довідку Крюківської районної адміністрації про те, що за місцем проживання скарг на ОСОБА_4 не було. Проте суд не може вважати таку довідку його позитивною характеристикою за місцем проживання, оскільки за змістом обвинувачення ОСОБА_4 вчинив злочин проти майна сусідки, спаливши його.

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 №9/2568 від 05.11.2025 року, ОСОБА_9 був призваний до лав ЗСУ під час мобілізації на особливий період 17.08.2024 року до військової частини НОМЕР_1 . Згідно з Довідкою командира військової частини НОМЕР_2 від 19.11.2024 року №1515/2768, солдат ОСОБА_4 17.10.2024 року отримав вибухову травму, посттравматичну цефалгію за обставин безпосередньої участі військовослужбовця в бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме потрапив під ворожий скид з БпЛА невідомого вибухового пристрою під час виконання бойового завдання у складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 .

Разом з тим, командир та черговий штабу військової частини НОМЕР_3 надав доповідь від 04.07.2025 року про неповернення 03.07.2025 року до 23:30 стрільця другого відділення першого стрілецького взводу другої стрілецької роти ОСОБА_9 з відпустки для лікування, тривалістю з 03.06.2025 року по 03.07.2025 року, до військової частини військової частини НОМЕР_3 . На телефонні дзвінки солдат ОСОБА_4 не відповідає, на повідомлення не реагує. Місцезнаходження військовослужбовця невідомо. Наказом командира військової частини НОМЕР_3 №185 від 04.07.2025 року вирішено вважати таким, що самовільно залишив місце служби в умовах воєнного стану солдат ОСОБА_4 , у зв`язку з неповерненням з відпустки для лікування.

ОСОБА_4 раніше не судимий, оскільки судимість, яку він мав за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.02.2025 року у справі №537/650/25 за ч.1 ст.125 КК України була погашена 20.02.2025 року після сплати ним призначеного судом штрафу.

Разом з тим, слід зазначити, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.02.2025 року у справі №537/650/25 ОСОБА_4 був засуджений за умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень своєму вітчиму ОСОБА_10 в будинку його матері, що вказує на тривалі негативні відносини, які склалися в сім`ї ОСОБА_4 , та унеможливлюють застосування до нього менш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого у його матері.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, в обвинуваченні кількість епізодів злочинів та небезпечний спосіб їх вчинення (умисне знищення чужого майна шляхом підпалу), документи військового керівництва про самовільне залишення ним військової частини під час воєнного стану, тривалі негативні стосунки з сім`єю вказує на схильність обвинуваченого до девіантної поведінки, а також на вірогідність переховування від суду, вчинення незаконного тиску на потерпілих та свідків з метою зміни ними показань щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, вчинення нових злочинів за відсутністю легальних доходів та стійких соціальних зв`язків, й спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.

До суду не зверталися особи, що заслуговують на довіру, з письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язується за необхідності доставити його до суду. До суду не зверталися власники житлового приміщення з клопотанням про надання дозволу щодо використання належного їм приміщення для виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в разі застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Суду не подані відомості про те, що ОСОБА_4 має право власності чи користування житловим приміщенням. В підготовчому засіданні ОСОБА_4 повідомив суду, що не проживає за своїм зареєстрованим місцем, не повідомив причини не проживання за зареєстрованим місцем проживання, фактично проживає у матері, яка є потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Суд вважає можливим на підставі ч.4 ст.183КПКУкраїни при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи наведені вище підстави та обставини, передбачені статтями177 та178 цього Кодексу, визначити ОСОБА_4 розмір застави у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, в якому він обвинувачується, а саме двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , з метою запобігання ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів із визначенням розміру застави.

Відповідно до ч.1ст.316КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше 10 днів після постановлення ухвали про його призначення.

Враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне завершити підготовче провадження, призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників процесу.

Учасники судового провадження мають право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, з дотриманням положень ст.317 КПК України, якщо вони про це заявлять клопотання.

Прийняти до розгляду поданий в кримінальному провадженні цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної вчиненим ним злочином, в розмірі 40220 грн. Визнати у кримінальному провадженні цивільним позивачем ОСОБА_11 , цивільним відповідачем ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 55, 61, 62, 128, 206, 334, 370-372, 383, 392, 393 КПК України, суд

у х в а л и в:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2025 року за №0000553, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194КК України, на 12.02.2026 року о 13 годині 00 хвилин у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука, розташованого за адресою м. Кременчук вул. Троїцька буд.37/49.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 02.02.2026 року по 02.04.2026 року включно.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.183 КПК України, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Полтавській області, , МФО:820172, Банк:Державна казначейська служба України, м. Київ, рахунок у форматі IBANр/р UA0015950, призначення платежу запобіжний захід до спливу терміну тримання під вартою ОСОБА_4 .

При внесенні визначеної застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі м. Кременчук Полтавської області без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну місця свого проживання або перебування;

- носити електронний засіб контролю;

- здати документи, що дають право на виїзд за кордон України.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом установлено покарання від 3 до 10 років позбавлення волі та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до прокурора, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечити належну поведінку обвинуваченого; забезпечити явку, належно повідомленого обвинуваченого до прокурора, суду; повідомлення прокурора, суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або перебування.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Прийняти до розгляду поданий в кримінальному провадженні цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної вчиненим ним злочином.

Визнати у кримінальному провадженні цивільним позивачем ОСОБА_11 , цивільним відповідачем ОСОБА_4 .

Ухвала в частині обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

В іншій частині ухвала не підлягає окремому оскарженню, а заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складений та оголошений 03.02.2026 року о 08 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1