У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000208 від 28.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України,

в с т а н о в и л а:

Прокурор звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим відділом УСБУ в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000208 від 28.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, за фактом вчинення громадянином України ОСОБА_5 , разом з невстановленими особами, перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань - територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Полтавської області, шляхом поширення в особливий період серед військовозобов`язаних мешканців Полтавської області підробних офіційних документів про наявність у вйськовозобов`язаних підстав, що звільняють від призову та мобілізації.

Так, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 спільно з невстановленими посадовими особами експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування (колишньої медико-соціальної експертизи), які функціонують при лікарнях та підпорядковані Департаменту охорони здоров?я Полтавської ОВА, на систематичній основі, за грошову винагороду у розмірі 4000 доларів США, налагодив злочинний механізм уникнення від мобілізації осіб призовного віку, шляхом надання їх родичам (одного з батьків чи подружжя) групи інвалідності, що згідно з п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3549-12 від 21.10.1993, Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов?язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» № 3161-9 та п. 61 порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року «Про порядок проведення призову під час мобілізації на особливий період», дає можливість військовозобов?язаним особам уникнути мобілізації.

20.06.2025 року ОСОБА_5 , під час особистого спілкування з громадянином України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запропонував останньому долучитися до пошуку осіб, які мають намір уникнути призову на військову службу під час дії особливого періоду, а саме ОСОБА_5 за грошову винагороду у розмірі 4000 доларів США оформить таким особам довідки про наявність 1-ої чи 2-ої групи інвалідності на одного із близьких родичів, які в подальшому слугуватимуть підставою для відстрочки у відповідних ТЦК та СП.

25.08.2025 року ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 копії документів з метою подальшого виготовлення пакету документів, що слугуватимуть підставою для отримання відстрочки від призову у ТЦК та СП. Крім того, у цей же день ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1000 доларів США, а також окремо передав частину коштів у розмірі 500 доларів США.

Подальшою домовленістю між сторонами передбачено, що після виготовлення та передачі готового пакету документів для відстрочки від призову, ОСОБА_6 зобов?язується сплатити ОСОБА_5 ще 2500 доларів США. Таким чином, остаточний розрахунок має відбутися після завершення виготовлення документів та їх фактичної передачі замовнику.

У подальшому, 24.09.2025 року ОСОБА_6 , перебуваючи у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , передав ОСОБА_5 2500 доларів США.

Після цього протиправна діяльність ОСОБА_5 була припинена правоохоронцями та останнього затримано в порядку та на підставі статті 208 КПК України.

24.09.2025 року в ході огляду місця події, а саме під`їзду житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено грошові кошти, а саме купюри загальною кількістю 25 шт. номіналом 100 доларів США, зокрема: PL 23077209 J, PL 23077208 J, PL 23077207 J, PL 23077206 J, PL 23077090 J, PL 23077089 J, PL 23077087 J, PL 23077088 J, PL 23077091 J, PL 23077092 J, PL 23077093 J, PL 23077094 J, PL 23077210 J, PL 23077097 J, PL 23077095 J, PL 23077096 J, PL 23077205 J, PL 23077202 J, PL 23077204 J, PL 23077203 J, PL 23077201 J, PL 23077223 J, PL 23077280 J, PL 23077282 J, PL 23077281 J.

Вказані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, оскільки вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З метою забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій, збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт та вилучені грошові кошти.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити з викладених у ньому мотивів.

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень статті 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Постановою слідчого від 25.09.2025 року вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Прокурором доведено, що вилучені 24.09.2025 року в ході огляду місця події, а саме під`їзду житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти, а саме купюри загальною кількістю 25 шт. номіналом 100 доларів США, зокрема: PL 23077209 J, PL 23077208 J, PL 23077207 J, PL 23077206 J, PL 23077090 J, PL 23077089 J, PL 23077087 J, PL 23077088 J, PL 23077091 J, PL 23077092 J, PL 23077093 J, PL 23077094 J, PL 23077210 J, PL 23077097 J, PL 23077095 J, PL 23077096 J, PL 23077205 J, PL 23077202 J, PL 23077204 J, PL 23077203 J, PL 23077201 J, PL 23077223 J, PL 23077280 J, PL 23077282 J, PL 23077281 J, є доказом злочину, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту надасть можливість провести із вказаним майном необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Висновки, сформульовані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 24.09.2025 року в ході огляду місця події, а саме під`зду житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 25 купюр номіналом 100 доларів США, зокрема: PL 23077209 J, PL 23077208 J, PL 23077207 J, PL 23077206 J, PL 23077090 J, PL 23077089 J, PL 23077087 J, PL 23077088 J, PL 23077091 J, PL 23077092 J, PL 23077093 J, PL 23077094 J, PL 23077210 J, PL 23077097 J, PL 23077095 J, PL 23077096 J, PL 23077205 J, PL 23077202 J, PL 23077204 J, PL 23077203 J, PL 23077201 J, PL 23077223 J, PL 23077280 J, PL 23077282 J, PL 23077281 J до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 30 вересня 2025 року о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1