Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8364/25
Номер провадження 1-кс/711/2206/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_4 на постанову першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 від 05.09.2025 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 , поданої в порядку ст.308 КПК України, по кримінальному провадженню №0000261 від 28.02.2023, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на постанову першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 від 05.09.2025 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 , поданої в порядку ст.308 КПК України, по кримінальному провадженню №0000261 від 28.02.2023.

В обґрунтування скарги зазначено, що в приміщенні Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000261 від 28 лютого 2023 року за ч.1 ст.384 КК України.

Дане кримінальне провадження було розпочате на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду міста Черкаси від 14 лютого 2023 року у справі №712/1297/23 щодо зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 01 лютого 2023 року, в порядку ч.2 ст.55 КПК України, про вчинення щодо неї кримінального правопорушення за ознаками надання недостовірних показань свідком під час досудового розслідування жителем АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23 липня 2025 року ОСОБА_4 , засобами електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на офіційну електронну адресу ЧРУП ГУНП в Черкаській області «» було направлено клопотання, в порядку ст.220 КПК України, відповідно до якого просила повідомити Свідку про підозру на підставі п.3 ч.1 ст.276 КПК України.

29 серпня 2025 року Поліція прийняла рішення про відмову у задоволенні її клопотання від 23.07.2025 щодо повідомлення Свідку про підозру. Мотивами для відмови слугувало цитування КПК України.

02 вересня 2025 року ОСОБА_4 , засобами електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на офіційну електронну адресу Прокуратури «» було направлено скаргу, в порядку ст.308 КПК України, в якій просила надати відповідні обов`язкові для виконання вказівки уповноваженим особам, які підпорядковані прокурорам щодо строків вчинення процесуальної дії про повідомлення Свідку про підозру відповідно до п.3 ч.1 ст.276 КПК України.

05 вересня 2025 року Прокуратура прийняла рішення про відмову задоволенні її скарги від 02.09.2025, в порядку ст.308 КПК України, щодо недотримання розумних строків.

Мотивами для прийняття постанови слугувало те, що на даний час матеріали кримінального провадження не містять сукупності доказів, достатніх для повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення щодо якого здійснюється досудове розслідування.

Зокрема скаргу розглянуто на рішення дізнавача від 29.08.2025 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 щодо повідомлення Свідку про підозру.

На думку ОСОБА_4 , постанова Прокуратури від 05.09.2025 не відповідає вимогам п.5 ч.5 ст.110 КПК України через невмотивованість, яка винесена у зв`язку з неповним дослідженням матеріалів досудового розслідування.

Зокрема, розглядаючи скаргу, прокурор помилково дійшов висновку, що ОСОБА_4 оскаржує рішення дізнавача про відмову у задоволенні її клопотання щодо повідомлення Свідку про підозру.

Однак, у скарзі нею згадано лише факт звернення до дізнавача з клопотанням, на яке їй було відмовлено, і це не було підставою для скарги.

Натомість, у скарзі наголошувалося на необхідності забезпечення виконання вимог ст.2 КПК України щодо швидкого, повного та неупередженого проведення досудового розслідування, де розумність строків забезпечує прокурор відповідно до ч.2 ст.28 КПК України.

Як випливає з матеріалів досудового розслідування, підставою для відкриття кримінального провадження слугувала заява від 01.02.2023 до Поліції, в якій описані обставини надання Свідком завідомо неправдивих показань прокурору під час досудового розслідування. На підтвердження викладених у ній фактів, до заяви були додані відповідні матеріали.

Зазначені обставини слугували підставою для ухвалення судового рішення від 14.02.2023 у справі №712/1297/23 щодо зобов`язання Поліції внести відомості до ЄРДР за її заявою, зокрема, довідкою Поліції від 07.02.2023 (ЄО №1532 від 11.01.2023 та №4245 від 02.02.2023) було підтверджено, що перевірка матеріалів її заяви засвідчила наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, та було сформовано витяг з ЄРДР кримінального провадження №0000261 від 28 лютого 2023 року.

Таким чином, постанова Прокуратури від 05.09.2025 не тільки суперечить вимогам кримінально-процесуального законодавства, зокрема порушує принципи своєчасного, повного та всебічного розслідування кримінального правопорушення, закріплені в ст.2 КПК України, але й значно затягує процес притягнення винної особи до відповідальності.

Незважаючи на наявність підстав для повідомлення особи про підозру, встановлених ще на етапі ухвалення судового рішення від 14.02.2023 про відкриття кримінального провадження, досудове розслідування триває понад 3 роки без прийняття конкретних процесуальних рішень щодо винної особи.

Вищезазначене порушує право ОСОБА_4 на справедливий та ефективний правовий захист, гарантований Конституцією України, а також міжнародними правовими нормами, зокрема Європейською конвенцією з прав людини.

ОСОБА_4 вважає, за необхідне врахувати, що у разі залишення постанови прокурора без змін, не лише буде порушено її права як потерпілого, але й буде створено небезпечний прецедент для безкарності осіб, які надають завідомо неправдиві показання. Це, у свою чергу, підриватиме довіру до системи правосуддя та створюватиме умови для маніпулювання доказами у кримінальних провадженнях.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 просила скасувати постанову першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 від 05.09.2025 року про відмову в задоволенні її скарги, в порядку ст.308 КПК України, у кримінальному провадженні №0000261 від 28.02.2023 за ч.1 ст.384 КК України щодо недотримання розумних строків.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явилася, однак на адресу слідчого судді направила заяву про розгляд скарги у її відсутність.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, з огляду на те, що оскаржувана постанова про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4 , в порядку ст.308 КПК України, у кримінальному провадженні №0000261 від 285.02.2023 за ч.1 ст.384 КК України є обґрунтованою та вмотивованою. Також прокурор повідомив, що на даний час у кримінальному провадженні відсутні об`єктивні підстави та докази для повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а відповідно до положень КПК України слідчий/дізнавач є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а у прокурора відсутні повноваження надавати вказівки про повідомлення особі про підозру.

Дослідивши скаргу ОСОБА_4 , пояснення та заперечення прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 02.09.2025 ОСОБА_4 звернулася до прокурора вищого рівня Черкаської окружної прокуратури зі скаргою по кримінальному провадженню №0001369 від 30.07.2021, керуючись ч.2 ст.308 КПК України, з проханням надати відповідні обов`язкові для виконання вказівки уповноваженим особам, які підпорядковані прокурорам щодо строків вчинення процесуальної дії про повідомлення про підозру свідку ОСОБА_6 про підозру відповідно до пункту 3 частини першої статті 276 КПК України.

В обгрунтування поданої прокурору скарги зазначено, що 23 липня 2025 року ОСОБА_4 , засобами електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на офіційну електронну адресу ЧРУП ГУНП в Черкаській області «» було направлено клопотання, в порядку ст.220 КПК України, відповідно до якого просила повідомити Свідку про підозру на підставі п.3 ч.1 ст.276 КПК України, оскільки за матеріалами досудового розслідування вбачається, що відповідно до протоколу допиту від 07 вересня 2022 року у період з 10:20 до 10:55 у приміщенні Черкаської окружної прокуратури, будучи допитаним прокурором ОСОБА_7 ОСОБА_6 надав завідомо неправдиве показання щодо обставин кримінального провадження №0001369 від 30.07.2021 заознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

29 серпня 2025 року дізнавач постановив процесуальне рішення, яким відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_4 від 23.07.2025 щодо повідомлення Свідку про підозру.

У зв`язку з тим, що прийняте рішення дізнавачем за наслідком розгляду її клопотання не підлягає оскарженню за статтею 303 КПК України, ОСОБА_4 вимушена звертатися у встановленому законом порядку до прокурора вищого рівня з метою забезпечення виконання вимог ст.2 КПК України щодо швидкого та неупередженого проведення досудового розслідування, де розумність строків забезпечує прокурор, відповідно до ч.2 ст.28 КПК України.

Постановою першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 від 05.09.2025 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 в порядку ст.308 КПК України, оскільки:

- прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних підстав забороняється;

- слідчий, прокурор за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення;

- на даний час матеріали кримінального провадження не містять сукупності доказів, достатніх для повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення щодо якого здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ч.1, ч.2 ст.308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Нормами п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 від 05.09.2025, слідчим суддею встановлено, що вказана постанова прийнята уповноваженою особою та у строки визначені ст.308 КПК України, а також відповідає вимогам ст.110 КПК України, містить всі визначені законом складові.

Щодо підстав для відмови прокурором у задоволені скарги ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує наступні норми КПК України:

Згідно з вимогами ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч.1,ч.2 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень

Згідно з вимогами ч.1, ч.3, ч.4 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Підозра не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до положень ч.1, ч.2, ч.6 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1, ч.3, ч.4 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; повідомляти особі про підозру.

Нормами ч.1 ч.2, ч.3, ч.4 ст.40-1 КПК України, дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач уповноважений, зокрема повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку.

Дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі. Невиконання дізнавачем законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність та є підставою для відсторонення дізнавача від проведення дізнання.

Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу,є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з вимогами ч.1 та ч.2 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з вимогами ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до положень.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч.1, ч.2 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити відомості, зокрема стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 4, 6 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що повідомлення про підозру є дискреційними повноваженнями виключно слідчого/дізнавача за погодженням з прокурором та/чи прокурора у кримінальному провадженню, які є самостійними у своїй процесуальній діяльності. При цьому повідомлення про підозру особі здійснюється за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Разом з цим, достатність доказів для підозри слідчий/дізнавач, прокурор, оцінюють за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, а кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Прокурор вищого рівня, в межах розгляду скарги в порядку ст.308 КПК України, не уповноважений надавати вказівки слідчому/дізнавачу та/чи прокурору у кримінальному провадженню повідомити особі про підозру чи встановити строки на вручення такого повідомлення про підозру, оскільки це є втручанням у процесуальну самостійність слідчого/дізнавача та/чи прокурора.

Разом з цим, слідчий суддя наділений лише правом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та на стадії досудового розслідування не здійснює оцінку доказів достатніх для повідомлення особі про підозру, оскільки це прерогатива слідчого/дізнавача та прокурора у кримінальному провадженні, інакше слідчий суддя перебирав би на себе функцію державного обвинувачення, що суперечить вимогами ч.3 ст.22 КПК України та є неприпустимим.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування здійснює судовий контроль за реалізацією учасниками кримінального провадження своїх прав та додержання виконання покладених на них обов`язків.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанову першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 від 05.09.2025, відповідає вимогам ст.110 КПК України, належним чином обґрунтована, в ній викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального та кримінально-процесуального законодавства, прийнята в межах повноважень та строки визначені ст.308 КПК України, а її зміст та підстави відповідають вимогам КПК України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до положень ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням вищевикладених обставин, скарга ОСОБА_4 не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 36, 110, 276, 303 - 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 від 05.09.2025 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 , поданої в порядку ст.308 КПК України, по кримінальному провадженню №0000261 від 28.02.2023, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 22.10.2025 року о 10:00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1