Справа№ 953/9979/25
н/п 1-кп/953/1018/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Київського районного суду м.Харкова кримінальне провадження №0001367 від 02.09.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Високий, Харківського району, Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх осіб та осіб похилого віку не має, не є військовослужбовцем чи інвалідом, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порушення вимог ст.28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє фізичне та психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він проживає в одній квартирі, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втрати енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку.

Так, 07.03.2025 близько 20:00 години, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного і психологічного характеру, вдарив рукою по руці, погрожував, виражався нецензурною лайкою, чим завдав їй фізичного та психологічного страждання внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_5 . За вказані дії постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.03.2025 ОСОБА_4 визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, та призначено покарання у вигляді штрафу 170 (сто сімдесят) гривень 00 коп.

Крім того, 09.05.2025 о 15.30 годині ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, кричав та ображав її, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. За вказані дії постановою Київського районного суду м.Харкова від 20.05.2025 ОСОБА_4 визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу 1020 грн. (одна тисяча двадцять гривень).

Також, 12.06.2025 о 09.00 годині ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 де він постійно проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного характеру - ображав, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою. Зазначеними діями завдав шкоди здоров`ю потерпілої. За вказані дії постановою Київського районного суду м.Харкова від 30.07.2025 ОСОБА_4 визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП, та призначено покарання у вигляді штрафу 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) грн.

Таким чином, ОСОБА_4 будучи особою, яка неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, 31.08.2025 близько о 19:00 годині, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , де діючи умисно, систематично та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та наслідки своїх протиправних дій і бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , що виражалося у вигляді словесних образ, які полягали у висловлюваннях на її адресу нецензурною лайкою, ображав та погрожував фізичною розправою останній, на зауваження, щодо припинення таких дій ніяк не реагував. Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_4 - потерпіла ОСОБА_5 постійно піддається залякуванням, приниженням, психологічним стражданням, перебуває у стані емоційного пригнічення, суттєво погіршилася якість її життя, у неї спостерігається погіршення психологічного самопочуття, зниження самооцінки, втрата позитивних емоцій та жаги до життя.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується, зокрема, час, місце вчинення та його правову кваліфікацію, не оспорює. Пояснив, що дійсно він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 та 31.08.2025 знову вчинив домашнє насильство щодо матері за обставин, викладених вище у даному вироку.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає добровільно, без примусу. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.

Сторона захисту та сторона обвинувачення не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст.349 КПК України, зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку належним чином. Надала суду письмову заяву, якою прохала проводити судовий розгляд справи без її участі. Проти судового розгляду даного кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України не заперечує.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні за ст.126-1 КК України поза розумним сумнівом.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , передбачене ст.126-1 КК України, є нетяжким злочином.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується із незадовільної сторони, розлучений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, не є інвалідом, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є військовослужбовцем строкової служби, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке полягає у повному визнанні своєї вини, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, виходячи з поведінки обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження, про що зазначалося стороною обвинувачення.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення, щодо особи похилого віку, а саме щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою середнього віку, офіційно не працює, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП, наявність пом`якшуючої та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції ст. 126-1 КК України.

Відповідно до ст.59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми закону, структура покарання у виді пробаційного нагляду полягає у накладені певних обов`язків на винного з визначенням строку у продовж якого засуджений має виконувати вказані обов`язки.

Отже, призначення покарання у виді пробаційного нагляду не може існувати без встановлення відповідних обов`язків

Крім того, враховуючи систематичність вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 домашнього насильства щодо потерпілої ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що з метою необхідності зміни насильницької поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 у майбутньому та формування у нього неагресивної моделі поведінки у стосунках, як з потерпілою, так і з оточуючими, до обвинуваченого слід застосувати обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, а саме направлення для проходження програми для кривдників.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України стосовно дотримання мети.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та витрати за проведення судової експертизи у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.2 та п.4 ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, строком на 3 (три) місяці, поклавши обов`язок пройти програму для кривдників.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст.390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст.91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1