Справа № 452/4023/24
Провадження № 1-кп/452/122/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самбірського міськрайонного суду Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 11 січня 2024 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, українця, що має середню спеціальну освіту, розлученого, проживаючого з жінкою без реєстрації шлюбу, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, інваліда 3-ї групи загального захворювання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по обвинуваченню в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України (далі - КК України), -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 13 грудня 2020 року близько 06 год. 25 хв. на 394 км + 120 м автомагістралі А1, що за межами м. Ілія повіту Хунедоара Республіки Румунія, керуючи автомобілем марки «FIAT DUCATO», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в якому перевозив пасажира ОСОБА_7 , та рухаючись в напрямку м. Сібіу, порушив вимоги Розділу V «Правил дорожнього руху Румунії (Codul Rutier)» ст.48 (водій транспортного засобу повинен дотримуватись законного швидкісного режиму та адаптувати його до дорожніх умов, щоб у безпечних умовах здійснювати будь-який маневр») та ст.51 (водій транспортного засобу, який рухається позаду іншого, зобов`язаний дотримуватись від нього на достатній відстані, щоб уникнути зіткнення), затверджені постановою уряду Республіки Румунії №195/2002 щодо дорожнього руху на дорогах загального користування - оновлені 30 червня 2020 року (далі - ПДР Республіки Румунії), які за аналогією відповідають вимогам Розділу 12 «Швидкість руху» п.12.2 (у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги), п.12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) та Розділу 13 «Дистанція,

інтервал, зустрічний роз`їзд» п.13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР України), які виразилися в тому, що він, керуючи вищевказаним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, в темну пору доби та в умовах обмеженої видимості не вибрав безпечної швидкості руху, створив загрозу безпеці дорожнього руху та, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити в межах першої смуги руху до м. Сібіу автопоїзд в складі сідлового тягача марки «DAF», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_14 Республіки Румунії, з причепом «KOGEL», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_15 Республіки Румунії, не вжив заходів щодо зменшення швидкості свого руху аж до повної зупинки чи безпечного об`їзду вказаного транспортного засобу, хоча така можливість у нього була, в результаті чого допустив попутне зіткнення керованого ним автомобіля «FIAT DUCATO», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з задньою частиною причепа «KOGEL», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 Республіки Румунії.

Внаслідок порушення ОСОБА_5 ПДР Республіки Румунії, які за аналогією відповідають ПДР України, пасажир автомобіля «FIAT DUCATO», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримав, згідно висновку експерта, тупу поєднану травму тіла у вигляді розтрощення черепу із розчавленням та частковим видаленням головного мозку із черепної коробки, розривів внутрішніх органів, переломів кісток грудної клітки, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, та від якої останній помер на місці пригоди.

Судом в умовах змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту в скоєнні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення. При цьому, сторони кримінального провадження підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повідомив судові про визнання своєї винуватості у пред`явленому обвинуваченні в повному обсязі, а також зазначив, що він не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті та вироку суду. Разом з тим, під час розгляду справи в суді обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що він не в повній мірі пам`ятає події, які відбувалися вранці 13 грудня 2020 року, при цьому не оспорював та підтвердив факт власного перебування на місці водія автомобіля марки «FIAT DUCATO», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та керування таким автомобілем перед та в момент настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), що мала місце 13 грудня 2020 року близько 06 год. 25 хв. на 394 км + 120 м автомагістралі А1, що за межами м. Ілія повіту Хунедоара Республіки Румунія, в результаті чого загинув його знайомий ОСОБА_7 , який їхав разом з ним на пасажирському сидінні праворуч водія. Зазначив, що обставини, котрі передували ДТП, та сам момент зіткнення з причепом іншого автомобіля не пам`ятає, бо, ймовірно, заснув за кермом, а відтак не підтвердив та не спростував в судовому засіданні порушення ним певних положень ПДР Республіки Румунії, які за аналогією відповідають ПДР України. Також додав, що відшкодував шкоду потерпілій ОСОБА_4 та її дітям, заподіяну смертю їх батька.

На переконання суду, подібне визнання вини фактично свідчить про часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у пред`явленому обвинуваченні та оспорювання ним певних обставин справи.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, на потерпілого.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21 жовтня 2011 року) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його винуватість доведена у повному обсязі, а також підтверджується сукупністю безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів та встановленими судом фактичними даними, у розумінні вимог статей 84-87,94 КПК України.

Під час судового розгляду встановлено наступне.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 08 год. 30 хв. дізналася про смерть свого чоловіка ОСОБА_7 під час ДТП, що мало місце в Румунії. Через 2-3 дні їй подзвонив ОСОБА_5 , який просив у неї вибачення за те, що сталося, та повідомив, що він заїхав автомобілем в інший автомобіль, в результаті чого ОСОБА_7 помер. В жовтні 2024 року перед скеруванням обвинувального акту до суду ОСОБА_5 передав грошові кошти в загальній сумі 15 тисяч доларів США як відшкодування матеріальної та моральної шкоди. До вказаного часу допомоги не надавав.

З постанови від 13 грудня 2020 року відомо, що було призначено проведення розслідування на місці події з метою з`ясування фактичних обставин, що мають значення для встановлення істини, у зв`язку із надходженням 13 грудня 2020 року о 06 год. 25 хв. повідомлення від Єдиної служби порятунку 112 про те, що на автодорозі А1, в напрямку Арад-Сібіу, в районі 394 км, сталася ДТП, в результаті якої є постраждалі (а.с.47).

З протоколу розслідування на місці від 13 грудня 2020 року, з ілюстрованою фототаблицею до нього, складеного інспекцією міської поліції Сібіу, встановлено, що 13 грудня 2020 року о 06 год. 25 хв. ранкуотримано повідомлення від Єдиної служби порятунку 112 про те, що на автодорозі А1, в напрямку Арад-Сібіу, в районі 394 км, сталася ДТП, в результаті якої є постраждалі.

У першій смузі руху, в напрямку Сібіу, ідентифіковано транспортні засоби, що складалися з транспортного засобу «DAF» з реєстраційним номером НОМЕР_5 , який буксирував напівпричіп «KOGEL» з реєстраційним номером НОМЕР_16, що має пошкодження на лівій задній частині, а в другій смузі руху, навскоси, передом в напрямку Арада, був ідентифікований вантажний транспортний засіб «FIAT» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який мав пошкодження передньої правої частини.

На відстані 14,00 м перед правим заднім колесом фургона «FIAT» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що рухався в напрямку Арада, виявлено елемент кузова, який, ймовірно, належить цьому ж фургону, у другій смузі руху, на відстані 1,20 м від відмітки смуги номер 2, у першій смузі руху виявлено другий елемент кузова, який, ймовірно, належить цьому ж фургону, на першій смузі виявлено другий елемент кузова, який,

ймовірно, належить тому ж фургону, на відстані 15,00 м від заднього правого колеса фургона і 4,60 м від того ж дорожнього розмежувала, під яким і навколо якого були знайдені уламки скла, а також органічні речовини і елементи, ймовірно, людського черепа.

Також встановлено, що на момент ДТП за кермом транспортного засобу «FIAT» з реєстраційним номером НОМЕР_1 перебував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, власник паспорта серії НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; водійського посвідчення категорії В з номером НОМЕР_7 , виданого владою Італії, та дозволу на тимчасове проживання, виданого владою Італії з номером НОМЕР_8 , 13 березня 2009 року, телефон НОМЕР_9 , який був доставлений до Повітової лікарні м. Дева для отримання медичної допомоги з діагнозом: політравма внаслідок ДТП, переломи С7, ТІ, перелом кісток носа, а також у нього був узятий біологічний зразок крові з метою визначення вмісту алкоголю в організмі.

Пасажир на передньому правому сидінні того ж транспортного засобу, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець України, власник паспорта серії НОМЕР_10 , виданого українською владою, загинув на місці події, отримавши травми, які були несумісні з життям (а.с.47 зворотна сторона-62).

З постанови про відкриття кримінального розслідування від 13 грудня 2020 року відомо, що 13 грудня 2020 року ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «FIAT DUCATO», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , заснув за кермом і зіткнувся із заднім лівим кутом напівпричепа «KOGEL», з реєстраційним номером НОМЕР_17, яким керував ОСОБА_10 , в результаті чого загинув ОСОБА_9 , передній правий пасажир автомобіля «FIAT DUCATO» (а.с.63).

Згідно письмових показань свідка ОСОБА_11 , наданих 03 липня 2023 року головному прокурору відділу кримінального переслідування ОСОБА_12 , встановлено, що він 13 грудня 2020 року їхав з Італії в Онешти, керуючи фургоном «DAF» з реєстраційним номером НОМЕР_5, буксирував причіп з номером НОМЕР_12, який був завантажений сільськогосподарською технікою, яку він перевозив. Приблизно о 06 годині ранку він перебував у районі Ілія, рухаючись у напрямку Себеша, а в певний момент два напрямки автодороги звузилися у зв`язку з завершенням ділянки автодорозі, за допомогою жовтих пересувних знаків, розміщених на асфальті, а в кінці всі разом повинні були вистроїтися на 1-й смузі автодорозі, щоб потім з`їхати по узбіччі дороги, на DN, в районі м. Ілія. В результаті цих обмежень всі транспортні засоби, що в`їжджали на смугу 1, сповільнили свій рух, і він зробив те ж саме, тримаючи постійну дистанцію від автомобіля, що їхав попереду. У якийсь момент, коли все ще перебував у зоні з двосмуговим рухом, а перед ним стояла черга з автомобілів внаслідок звуження смуги попереду, він відчув удар ззаду і зупинився. Вийшовши з автомобіля побачив білий фургон з іноземними номерами, який був розламаний навпіл. Підійшовши до водія фургона, який був затиснутий за кермом, але був притомний, він побачив на правому сидінні була ще одна людина, яка виглядала мертвою. Запитавши водія фургона італійською мовою, що сталося, останній відповів, що не бачив тягача попереду до останнього моменту і намагався трохи потягнути кермо вліво, зачепивши причіп з лівого боку, а його - з правого. Внаслідок зіткнення причіп вантажівки отримав пошкодження лівого заднього бампера, лівого бокового бампера, лівої задньої металевої двері та опори двері ззаду. Також було пошкоджено обладнання, яке перевозилося в причепі вантажівки, а саме трактор (а.с.65-67).

Згідно Клінічного обстеження, проведеного 13 грудня 2020 року о 07 год. 45 хв., при проведенні огляду ОСОБА_8 ознак вживання алкогольних напоїв чи психотропних речовин не виявлено (а.с.73-74).

Із судово-медичного звіту про некропсію, складеного 14 грудня 2020 року Службою судової медицини Хунедоара лікарні швидкої допомоги повіту Дева, смерть ОСОБА_13 була насильницькою. Настала від гострої серцево-дихальної недостатності центрального типу, що є наслідком розриву головного мозку внаслідок розтрощення черепа в результаті політравматичної дорожньо-транспортної пригоди. Виявлені травматичні ушкодження могли бути спричинені ударами потерпілого об тверді предмети всередині та ззовні рухомого транспортного засобу, який раптово загальмував при зіткненні з іншим транспортним засобом. Існує прямий причинно-наслідковий зв`язок між травматичними ушкодженнями виявленими під час некропсії та смертю. Алкоголю в крові ОСОБА_14 не виявлено (а.с.81-87).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті комуна Ілія, повіту Хунедоара (Румунія) (а.с.90).

З висновку експерта №343/2024 від 08 травня 2024 року за результатами судової медичної експертизи, проведеної за матеріалами кримінального провадження, вбачається, що згідно копії «Судово-медичного звіту про некропсію» ОСОБА_13 , проведеного головним лікарем судової медицини Служби судової медицини Хунедоара-Дева у справі №6784/11/2020 від 13 грудня 2020 року, при проведені судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 , віком 47 років, виявлені тілесні ушкодження, а саме: при зовнішньому дослідженні: розтрощена головна кістка з відсутнім вісцевокраніальним відділом, нейрокраніальними кістками, а також м`якими тканинами та енцефалоном з фрагментами шкіри, кістковими уламками, уламками злущених м`яких тканин, «екскоріація» в шийній лівій задньо-латеральній ділянці та в ділянці правого переднього дельтоподібного м`язу, «екхімотичні» ділянки в проксимальній третинні передньої поверхні правої руки та 2,3,4 пальців задньої частини правої руки, кілька екскоріацій на 1-5 пальцях задньої частини лівої руки, «кров`яний інфільтрат» на передній поверхні правого колінного суглоба, «екхімозна ділянка оточена екскоріацією» у правій клубовій ділянці, «багряна вилущена, видовжена зона» у правому підребер`ї, при внутрішньому дослідженні - розтрощення черепу («епікраніум» зі значною нестачею речовини, «кров`яним інфільтратом», «вісцеокраніум» відсутній, черепна коробка зі значною відсутністю кісткової речовини, кістки основи черепа із значною втратою кісткової тканини, «дурамат» зі значною відсутністю речовини з множинними несистематизованими переломами, «енцефал», мозочок, стовбур мозку відсутній), «кров`яні інфільтрати» в м`язи шиї та у підшкірній клітковині зліва задньо-латерального шийного відділу, «кров`яні інфільтрати» у м`язи грудної клітки, перелом середньої третини правої ключиці, переломи 1,2,3 ребер зліва по середньо-пахвовій лінії та 1,2,3,4,5-го справа по передньо-пахвовій лінії із «закривавленими» міжреберними м`язами, кілька розривів на вісцеральній поверхні печінки з крововиливами в черевну порожнину, «кров`яні інфільтрати» на черевній стінці, «кров`яні інфільтрати» в м`які тканини верхніх та нижніх кінцівок.

Причиною смерті ОСОБА_13 згідно даних «судово-медичного звіту про некропсію» є тупа поєднана травма тіла у вигляді розтрощення черепу із розчаленням та частковим видаленням головного мозку із черепної коробки, розривів внутрішніх органів, переломів кісток грудної клітки і за ступенем тяжкості вказана тупа поєднана травма тіла має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в час заподіяння (а.с.92-95).

З висновку експерта №КСЕ-19/114-24/23476-ІТ від 24 жовтня 2024 року за результатами проведеної комплексної судової інженерно-транспортної та транспортно-трасологічної експертизи вбачається, що зіткнення автомобіля марки «FIAT DUCATO» (номерний знак НОМЕР_1 ) з автопоїздом в складі сідлового тягача марки «DAF» (номерний знак НОМЕР_5 ), з причепом «KOGEL» (номерний знак НОМЕР_12 ) відбулось на першій смузі руху до м. Сібіу, на ділянці, що безпосередньо передує зафіксованому другому елементу кузова автомобіля «FIAT DUCATO» (номерний знак НОМЕР_1 ), під яким і навколо якого були знайдені уламки скла, а також органічні речовини і елементи, ймовірно, людського черепа.

Встановити кутове розташування транспортних засобів в момент первинного контактування відносно один одного та елементів дороги не представляється можливим.

Автопоїзд в складі сідлового тягача марки «DAF» (номерний знак НОМЕР_13 ), з причепом «KOGEL» (номерний знак НОМЕР_12 ) контактував своєю лівою задньою частиною причепа з правою передньою частиною автомобіля «FIAT DUCATO» (номерний знак НОМЕР_1 ).

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля «FIAT DUCATO» (номерний знак НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 повинен був діяти згідно з технічними вимогами ст.48 та ст.51 розділу V ПДР Республіки Румунії (по аналогії п.12.2, п.12.3. та п.13.1. ПДР України якщо б ДТП мала місце в межах України).

У цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «FIAT DUCATO» (номерний знак НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 з моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість запобігти зіткненню з автопоїздом в складі сідлового тягача марки «DAF» (номерний знак НОМЕР_5 ) Республіки Румунії, з причепом «KOGEL» (номерний знак НОМЕР_12 ) Республіки Румунії шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. Очевидно, що у нього тим більше була можливість безпечно об`їхати автопоїзд.

У діях водія автомобіля «FIAT DUCATO» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п.12.2, п.12.3 та п.13.1 ПДР України, і факт невідповідності дій водія вимогам ст.48 та ст. 51 розділу V ПДР Республіки Румунії (по аналогії п.12.2, п.12.3. та п.13.1 ПДР України якщо б ДТП мала місце в межах України), і факт невідповідності дій водія вимогам ст.48 та ст.51 розділу V ПДР Республіки Румунії (по аналогії п.12.3 та п.13.1 ПДР України якщо б ДТП мала місце в межах України) знаходиться з технічної точки зору в причинному зв`язку із настанням ДТП (а.с.104-109).

Обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення були перевірені і уточнені під час проведення слідчого експерименту, результати якого відображені у відповідному протоколі від 10 вересня 2024 року за участю ОСОБА_5 з доданою до нього схемою та DVD-диском (а.с.96-101), відеозапис якого було відтворено в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Судовий розгляд здійснено в межах обвинувального акту, відповідно до якого ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В ході судового розгляду прокурор не змінював обвинувачення та не висував додаткового.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Ці докази свідчать про те, що ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_7 , тому суд прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, в межах пред`явленого обвинувачення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, що ним вчинено тяжкий злочин.

З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що він має визначене і постійне місце проживання, розлучений, проживає з жінкою без реєстрації шлюбу, має одну неповнолітню дитину - сина ІНФОРМАЦІЯ_4, котрий проживає окремо з матір`ю в Італії, офіційно не працевлаштований, є інвалідом 3-ї групи загального захворювання, на обліку в наркологічному чи психоневрологічному диспансерах не перебуває, стан його здоров`я визнано задовільним, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

З наданої досудової доповіді щодо ОСОБА_5 ,складеної уповноваженою особою Самбірського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області, встановлено, що виправлення ОСОБА_5 з урахуванням даних, що характеризують його особу, способу його життя, низької ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, низького рівня ймовірної небезпеки для суспільства, можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

Як обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 ,суд враховує добровільне відшкодування завданого збитку.

В обвинувальному акті обставинами, що пом`якшують покарання, зазначено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

В судових дебатах прокурор та сторона захисту вважали за можливе врахувати щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання.

Разом з тим, суд не може взяти такі обставини до уваги, з огляду на наступне.

Щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення особи до вчиненого кримінального правопорушення, тобто особа визнає свою винуватість за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює кримінальне правопорушення, бажає виправити ситуацію, яка склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, готовність нести покарання, готовність змінити спосіб життя і не вчиняти нових кримінальних правопорушень. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Більше того, факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували щирий жаль з приводу скоєного та осуд своєї поведінки обвинуваченим, те, що він намагався виправити наслідки вчиненого та виявляв готовність нести покарання.

При цьому, саме по собі часткове визнання обвинуваченим своєї винуватості під час судового провадження не вказує, що його зізнання стало результатом тривалого роздуму й затятої внутрішньої боротьби та свідчить про рішучість стати на шлях виправлення, самоосуд свого вчинку. Щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, визнанням тих обставин, які їй ставляться в провину, має характеризувати її поведінку після вчинення кримінального правопорушення, але з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта, який дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність.

До того ж, як встановлено під час розгляду справи в суді та не заперечувалось обвинуваченим ОСОБА_5 , останній протягом тривалого часу, зокрема з грудня 2020 року до жовтня 2024 року, не надавав допомогу, підтримку сім`ї померлого ОСОБА_7 , а лише в жовтні 2024 року перед скеруванням обвинувального акту до суду ОСОБА_5 передав потерпілій ОСОБА_4 грошові кошти в загальній сумі 15 тисяч доларів США в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зі змісту пункту 1 частини першої статті 66 КК України убачається, що активне сприяння розкриттю злочину означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття (розповідає про час, місце, обставини вчинення кримінального правопорушення, називає співучасників, передає речові докази, предмети, здобуті злочинним шляхом тощо).

Під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.

Так, під час судового розгляду не було встановлено жодних даних, які б свідчили про наявність в обвинуваченого ознак активного сприяння розкриттю протиправного діяння, яке ставиться йому у провину, а добросовісна поведінка винного під час досудового слідства, на переконання суду, не може вважатись активним сприянням розкриттю злочину.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, зазначивши, що він не в повній мірі пам`ятає події, які відбувалися, при цьому не оспорював та лише підтвердив факт власного перебування на місці водія автомобіля марки «FIAT DUCATO», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та

керування ним перед та в момент настання ДТП, не повідомляючи при цьому суду обставин вчинення кримінального правопорушення, так само як і не пояснив в чому ж конкретно полягала невідповідність його дій вимогам ПДР Республіки Румунії, які за аналогією відповідають ПДР України, що призвело до настання ДТП.

Отже, суд не вбачає підстав для визнання обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшуютьпокарання обвинуваченого ОСОБА_5 , таких як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки зазначені обставини не знайшли свого відображення в матеріалах кримінального провадження, наявних у суду, та таких не було встановлено під час судового розгляду.

Так само суд не вбачає підстав для визнання обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , отримання обвинуваченим внаслідок ДТП тяжких травм, що призвели до встановлення інвалідності, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 отримав такі тілесні ушкодження внаслідок недотримання ним самим певних пунктів ПДР, що призвело до ДТП.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

З урахуванням наявності однієї обставини, що пом`якшує покарання, та відсутності обставин, що його обтяжує, враховуючи особу обвинуваченого, його сімейний та майновий стан, а також стан здоров`я, що він в цілому по матеріалах справи характеризується позитивно, враховуючи його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, а також зважаючи на позицію процесуального прокурора та потерпілої щодо призначення покарання, суд, керуючись стст.63,65-67 КК України, знаходить можливим призначити ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, основного покарання у виді позбавлення волі на певний строк в мінімальних межах, передбачених санкцією частини статті, із позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_5 , дані про його особу, а також з урахуванням думки прокурора, потерпілої, суд, керуючись ст.75 КК України, прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на певний строк, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пп.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

При цьому, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_5 по інкримінованому кримінальному правопорушенню більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Призначаючи обвинуваченому додаткове покаранняу виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, згідно ст.12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин. При цьому, ОСОБА_5 грубо порушено положення ПДР Республіки Румунії, які за аналогією відповідають ПДР України, в результаті чого останній допустив зіткнення з іншим автомобілем та внаслідок чого загинув пасажир керованого ним транспортного засобу, а відтак, з урахуванням наслідків, вказане свідчить про небезпечність останнього як водія під час керування транспортним засобом.

Закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких існує потреба у керуванні власним транспортним засобом. Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

ПДР Республіки Румунії, як і ПДР України, регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території відповідної держави, якого повинні неухильно дотримуватись усі його учасники, оскільки автомобіль

є джерелом підвищеної небезпеки. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що нехтування обвинуваченим ОСОБА_5 вимогами ПДР призвело до наслідків у виді смерті ОСОБА_7 ..

Зважаючи на те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, обставин, що позбавлення права керування транспортними засобами істотно вплине на рівень життєдіяльності обвинуваченого та буде надмірним тягарем для нього, під час розгляду справи не встановлено, тому суд приходить до висновку про необхідність призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з урахуванням наявності однієї пом`якшуючої обставини згідно ст.66 КК України, на певний строк в мінімальних межах, передбачених санкцією частини статті.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Під час судового розгляду прокурором не надано жодних письмових підтверджень з приводу наявності у справі речових доказів. Відтак, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати слід розподілити у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.

На момент ухвалення вироку строк дії ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, сплив 27 грудня 2024 року. В подальшому відносно обвинуваченого ОСОБА_5 вказаний запобіжний захід продовжено не було та інший запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись стст.368,370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (трьох) років, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до стст.75,76 КК України ОСОБА_5 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням строком на 2 (два) роки, зобов`язавши періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання судовим рішенням законної сили, - не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 5969 (п`яти тисяч дев`ятисот шістдесяти дев`яти) гривень 25 (двадцяти п`яти) копійок.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції - Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1