Справа №463/9853/25
Провадження №1-кс/463/9418/25
У Х В А Л А

про арешт майна

21 жовтня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання начальника відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управління) Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 12 вересня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту з позбавленням права на користування, розпорядження, відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій (в тому числі заборонити власникам земельних ділянок здійснювати будь-які дії щодо реєстрації права власності, поділу та/або об`єднання земельних ділянок) на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0013, площею 0,5900 га, з цільовим призначенням 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства», що перебуває у приватній власності фізичної особи ОСОБА_4 . Виконання ухвали слідчого судді просить покласти на нього та інших прокурорів, які перебувають у групі прокурорів та здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні. Розгляд клопотання про арешт майна проводити у відсутності власника земельної ділянки, а також їх захисника чи представника, оскільки це є необхідним для забезпечення арешту.

Подане клопотання мотивує тим, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Львові) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000185 від 12 вересня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України. Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що фізична особа-підприємець Львівщини здійснюючи свою діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами внесла завідомо неправдиві відомості до технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), як землі сільськогосподарського призначення, хоча фактично такі є землями лісогосподарського призначення та перебували у постійному користуванні Державного підприємства «Львівський селекційно-насіннєвий центр», з метою використання їх для реєстрації в кадастровому реєстрі та подальшої державної реєстрації речових прав на зазначене нерухоме майно (земельні ділянки). Згідно з моніторингом Державного земельного кадастру (https://nks.dzk.gov.ua) та Геоінформаційної систему управління лісовими ресурсами України (https://gis.lisproekt.gov.ua), встановлено накладання земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :13:001:0014 площею 0, 1498 га, :13:001:0015 площею 0,5943 га, :13:001:0013 площею 0, 5900 га, :07:001:0086 площею 0, 5890 га, :07:001:0085 площею 0,4738 га, :07:001:0084 площею 0,5811 га, :06:001:0029 площею 0,4451 га, :06:001:0030 площею 0,5817 га, на землі лісогосподарського призначення, а саме: квартали 39-42 Брюховицького лісництва, які перебувають у постійному користуванні Державне підприємство «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр», власник - Львівська обласна державна адміністрація. Вказані земельні ділянки сформовані у ДЗК на підставі технічних документацій землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі протягом травня - серпня 2025 року ФОП ОСОБА_5 , на підставі рішення Брюховицької селищної ради №215 від 17 травня 1995 року, яке є підробленим згідно з відповіддю на запит до Міського архіву Львівської міської ради про надання копії рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради народних депутатів від 17 травня 1995 року №215 «Про безоплатну передачу у приватну власність гр. ОСОБА_6 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку №3-В по вул. Бурштиновій у с. Брюховичі». Зважаючи на викладене, ФОП ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами вніс завідомо неправдиві відомості до вказаних технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), як землі сільськогосподарського призначення, хоча фактично такі є землями лісогосподарського призначення, з метою використання їх для реєстрації в кадастровому реєстрі та подальшої державної реєстрації речових прав на зазначене нерухоме майно (земельні ділянки).

Прокурор вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що на території Брюховицького лісництва, які перебувають у постійному користуванні Державне підприємство «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» наявні фактичні накладання земельних ділянок з кадастровими номерами :13:001:0014 площею 0, 1498 га, :13:001:0015 площею 0,5943 га, :13:001:0013 площею 0, 5900 га, :07:001:0086 площею 0,5890 га, :07:001:0085 площею 0,4738 га, :07:001:0084 площею 0,5811 га, :06:001:0029 площею 0,4451 га, :06:001:0030 площею 0,5817 га на землі лісогосподарського призначення. У зв`язку з наведеним, земельні ділянки з кадастровими номерами :13:001:0014 площею 0, 1498 га, :13:001:0015 площею 0,5943 га, :13:001:0013 площею 0, 5900 га, :07:001:0086 площею 0,5890 га, :07:001:0085 площею 0,4738 га, :07:001:0084 площею 0,5811 га, :06:001:0029 площею 0,4451 га, :06:001:0030 площею 0,5817 га, визнано речовими доказами. Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку власником земельної ділянки з кадастровим номером: :13:001:0013, площею 0,5900 га, з цільовим призначенням 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства» є фізична особа ОСОБА_4 . З огляду на те, що вказана земельна ділянка є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій на яку особами було безпосередньо спрямоване кримінально протиправне посягання, та відповідно має важливе доказове значення для даного кримінального провадження, з метою її збереження як речового доказу подане клопотання просить задовольнити та накласти арешт.

Матеріали клопотання були подані до Личаківського районного суду м. Львова 20 жовтня 2025 року та автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , клопотання призначено до розгляду на 21 жовтня 2025 року.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання здійснюється без повідомлення власника земельної ділянки, а також їх захисника чи представника.

В судове засідання 21 жовтня 2025 року прокурор ОСОБА_3 не з`явився, неприбуття такого згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частинами 11, 12 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадках, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Так з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000185 від 12 вересня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, за фактом того, що фізична особа-підприємець Львівщини здійснюючи свою діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами внесла завідомо неправдиві відомості до технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), як землі сільськогосподарського призначення, хоча фактично такі є землями лісогосподарського призначення та перебували у постійному користуванні Державного підприємства «Львівський селекційно-насіннєвий центр», з метою використання їх для реєстрації в кадастровому реєстрі та подальшої державної реєстрації речових прав на зазначене нерухоме майно (земельні ділянки), тобто заволоділа ними шахрайським способом. Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюють прокурори Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управління) Львівської обласної прокуратури.

Постановою слідчого відділу розслідування кримінальних правопорушень у сфері охорони навколишнього середовища слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 від 6 жовтня 2025 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000185 від 12 вересня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, ряд земельних ділянок, в тому числі земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0013, площею 0,5900 га, з цільовим призначенням 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства», що перебуває у приватній власності фізичної особи ОСОБА_4 .

Свою постанову слідчий мотивував тим, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що на території Брюховицького лісництва, які перебувають у постійному користуванні Державне підприємство «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» наявні фактичні накладання земельних ділянок з кадастровими номерами :13:001:0014 площею 0, 1498 га, :13:001:0015 площею 0,5943 га, :13:001:0013 площею 0, 5900 га, :07:001:0086 площею 0,5890 га, :07:001:0085 площею 0,4738 га, :07:001:0084 площею 0,5811 га, :06:001:0029 площею 0,4451 га, :06:001:0030 площею 0,5817 га на землі лісогосподарського призначення.

17 жовтня 2025 року матеріали кримінального провадження №0000185 від 12 вересня 2025 року начальником відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управління) Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 були скеровані Другому слідчому відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові для забезпечення подальшого досудового розслідування у зв`язку з винесенням постанови про дорученням такому досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів клопотання, земельна ділянка з кадастровим номером :13:001:0013, площею 0,5900 га, з цільовим призначенням 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства», дійсно перебуває у приватній власності ОСОБА_4 на підставі рішення органу місцевого самоврядування Брюховецької селищної ради №215 від 17 травня 1995 року та державного акту серії ІV-ЛВ №015501 від 17 січня 1996 року.

Відтак прокурор довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Завдання, для виконання якого прокурор звертається з клопотанням може бути виконане, оскільки завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту на майно, зазначене прокурором у клопотанні, є забезпечення збереження речових доказів.

Підставами накладення арешту на зазначене у клопотанні майно є необхідність забезпечення збереження даного речового доказу шляхом накладання арешту.

Прокурор довів, що зазначене у клопотанні майно є речовим доказом, оскільки вказана земельна ділянка є об`єктом кримінально протиправних дій, на який особами було безпосередньо спрямоване кримінально протиправне посягання.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту даного майна, наслідки такого, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання начальника відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управління) Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони користування та розпорядження, в тому числі відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій, (в тому числі заборони власнику земельної ділянки здійснювати будь-які дії щодо реєстрації права власності, поділу та/або об`єднання земельної ділянки) на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0013, площею 0,5900 га, з цільовим призначенням 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства», що перебуває у приватній власності фізичної особи ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управління) Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1