УХВАЛА

іменем України

06 листопада 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

найменування кримінального провадження:

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000892 від 15.09.2024 року;

відомості про особу засудженого, що мають значення для справи:

засуджений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпро, зареєстрований у АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , громадянин України, з спеціальною технічною освітою, неодружений, має на утриманні одну малолітню дитину, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра у КНП Шахтарської міської ради «Першотравенська міська лікарня» не перебуває, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, старший оператор групи команди 3-го загону, у званні старший матрос, користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій;

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, за вчинення котрого засуджена особа: ч. 2 ст. 286 КК України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

з боку сторони обвинувачення прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх представник адвокат ОСОБА_7 ; сторона захисту обвинувачений ОСОБА_3 та його захисники адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

розглянувши заяву потерпілої ОСОБА_6 про роз`яснення судового рішення, ухваленого у даному кримінальному провадженні, у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, за участі представника потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и в:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Потерпіла у даному кримінальному провадженні, - ОСОБА_6 11.09.2025 року звернулась у Сколівський районний суд Львівської області із заявою, яка була зареєстрована в діловодстві за вх. № 6083, за змістом якої просить роз`яснити вирок Сколівського районного суду Львівської області від 23.01.2025 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/1905/24 в частині тверджень суду, в мотивувальній частині вироку, про повне відшкодування ОСОБА_3 спричиненої шкоди. Зазначає, що роз?яснення судового рішення необхідно для того, щоб унеможливити неоднозначне трактування МТСБ України питання відшкодування завданої шкоди при розгляді заяви матері та брата загиблого ОСОБА_10 про виплату страхового відшкодування.

Заява вмотивована тим, що цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля марки HYUNDAI моделі GRAND STAREX, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Водночас, засуджений ОСОБА_3 є учасником бойових дій і на нього поширюється дія пункту 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якому зазначено, що учасники бойових дій звільняються від обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є такі особи, проводить МТСБ України у порядку, визначеному цим Законом. Саме тому 01.11.2024 року матір та брат загиблого ОСОБА_10 звернулись до МТСБ України із заявою про виплату страхового відшкодування через смерть ОСОБА_10 .. Враховуючи те, що ОСОБА_3 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди та на час розгляду кримінального провадження в суді проходив службу в лавах Збройних Сил України та захищав Україну від військової агресії російської федерації, потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування завданої ним моральної та майнової шкоди, яка не покривається страховою виплатою, вирішили не заявляти. В подальшому, під час розгляду кримінального провадження в суді, ОСОБА_3 приїхав до потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та добровільно відшкодував потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 частину завданої ним моральної шкоди, яка не покривається страховою виплатою. Саме про це ОСОБА_3 зазначив при виступі у судових дебатах коли сказав, що він не може сказати, що він відшкодував шкоду, завдану потерпілим у кримінальному провадженні.

Захисник засудженого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_11 05.11.2025 року подав у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № ЕП-1912, за змістом якої зазначає, що між стороною захисту та потерпілими ще до розгляду справи в суді велись переговори про відшкодування заподіяної ОСОБА_3 шкоди. Сторони дійшли згоди, що ОСОБА_3 відшкодовує потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 частину завданої ним моральної шкоди, яка не покривається страховою виплатою, а щодо відшкодування моральної шкоди, яка не покривається страховою виплатою та майнової шкоди, завданої злочином, потерпілі звертаються до МТСБ України. Саме це ОСОБА_3 мав на увазі при виступі у судових дебатах коли сказав, що він не може сказати, що він відшкодував шкоду, завдану потерпілим у кримінальному провадженні. Тому адвокат підтримує заяву потерпілої ОСОБА_6 про роз`яснення судового рішення в тій частині, що твердження суду, викладені в мотивувальній частині вироку про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завданої ним моральної та майнової шкоди, стосується частини завданої моральної шкоди, яка не покривається страховою виплатою, і не стосується завданої ОСОБА_3 частини моральної та майнової шкоди, яка у відповідності до вимог пункту 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовується МТСБ України, через те, що засуджений ОСОБА_3 є учасником бойових дій.

Усі учасники судового провадження були належно і завчасно повідомлені про дату, час та місце призначеного судового засідання для розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, однак усі, окрім представника потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , у призначене судове засідання не з`явились, про причини неявки та/або заяв про відкладення розгляду заяви на адресу суду не надходило, що в силу положень ч. 2 ст. 380 КПК України, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Положення закону, якими керувався суд, постановляючи дану ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд який його ухвалив, за заявою учасників судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

З наведеної норми закону вбачається, що роз`яснити судове рішення може лише суд, який його ухвалив. Роз`ясненню підлягає суть прийнятого рішення, а не мотиви та підстави для його прийняття. Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю або суперечливістю викладених у ньому висновків, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.

При роз`ясненні судового рішення, більш повно і зрозуміло здійснюється виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, при цьому не вносяться зміни до рішення по суті і не розглядаються ті питання, які не були предметом судового розгляду.

Суд звертає увагу на те, що за заявою про роз`яснення судового рішення суд не може змінювати змісту ухваленого ним рішення, сама суть роз`яснення рішення суду полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на питання щодо його правомірності чи законності, він лише повинен пояснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, або є незрозумілими для зацікавлених осіб, що позбавляє їх можливості його реалізації. У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме в ньому є незрозумілим, у чому полягає ця незрозумілість, які припускаються варіанти тлумачення тих чи інших формулювань, як це впливає на реалізацію судового рішення тощо. Якщо заявником порушується питання про зміну рішення або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні даної ухвали.

Так, вироком Сколівського районного суду Львівської області від 23.01.2025 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/1905/24, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк. На підставі частин 2, 3 ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, якщо він протягом 1 року та 6 місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та/або навчання.

У абзаці 5 мотивувальної частини вироку від 23.01.2025 року викладено: …«На даний час він щиро кається у скоєному та у добровільному порядку відшкодував обом потерпілим заподіяні внаслідок вчиненого ним кримінального правопорушення збитки та моральну шкоду».

У абзаці 6 мотивувальної частини вироку від 23.01.2025 року викладено: «У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_10 , повністю підтвердила обставини щодо заподіяння обвинуваченим ОСОБА_3 їй збитків та моральної шкоди внаслідок загибелі сина у дорожньо-транспортній пригоді, що настала з вини саме обвинуваченого ОСОБА_3 .. Проте, станом на сьогодні, виходячи з норм моралі та займаючи продержавницьку позицію, вона усвідомлює, що жодної користі від того, що обвинувачений ОСОБА_3 у цей важкий для країни час буде відбувати покарання у місцях позбавлення волі, а не нести надалі військову службу, нікому не буде, а тому, з урахуванням також тієї обставини, що названі збитки та моральна шкода відшкодовані обвинуваченим ОСОБА_3 у добровільному порядку, просила його суворо не карати, як і не застосовувати щодо нього додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки без такого права він не зможе надалі належно нести військову службу та бути корисним у такий спосіб державі.».

У абзаці 13 мотивувальної частини вироку від 23.01.2025 року викладено: «Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими у ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання суд вбачає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної моральної шкоди.».

У абзаці 16 мотивувальної частини вироку від 23.01.2025 року викладено: «При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та сукупність усіх обставин, що його характеризують, зокрема необережну форму вини та, як наслідок, відсутність мотивів кримінального правопорушення, спосіб вчинення кримінального правопорушення, а також особу зазначеного обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, просив пробачення перед потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , у добровільному порядку вжив заходів для можливого відшкодування заподіяного ним збитку та усунення моральної шкоди.»…

У абзаці 18 мотивувальної частини вироку від 23.01.2025 року викладено, з-поміж іншого: «Щодо додаткового покарання, то суд приймає до уваги не лише те, що обвинуваченим ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких, але й поведінку зазначеного обвинуваченого одразу після вчинення кримінального правопорушення, а також дані про його особу, а саме те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності та до адміністративної відповідальності, в тому числі й за порушення Правил дорожнього руху, він повністю відшкодував збитки потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , їх позицію, які претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не мають…».

Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 23.01.2025 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/1905/24 встановлено, що цивільні позови у даному судовому провадженні потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування майнової та/чи моральної шкоди, заподіяних внаслідок кримінального правопорушення, не пред`являлися.

Між тим, пунктом 13.1. ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинний на момент події кримінального правопорушення) було визначено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБ України у порядку, визначеному цим Законом.

Встановлено, що засуджений ОСОБА_3 користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

При цьому потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під час судового розгляду, як й сам ОСОБА_3 , виказували позицію про відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної моральної шкоди останнім, однак ця позиція стосувалась тієї частини завданої майнової і моральної шкоди, яка не охоплювалась страховою виплатою, яку мало провести МТСБ України у порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Саме про це між стороною захисту та потерпілими велись переговори про відшкодування заподіяної шкоди, і в результаті сторони дійшли згоди, що ОСОБА_3 відшкодовує потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 частину завданої ним моральної шкоди, яка не покривається страховою виплатою, а щодо відшкодування моральної шкоди, яка не покривається страховою виплатою та майнової шкоди, завданої злочином, вказані потерпілі звертаються до МТСБ України, як це вказується в заяві, поданій 05.11.2025 року захисником засудженого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_11 ..

Безпосередньо з цієї причини потерпілими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження цивільний позов до ОСОБА_3 не пред`являвся, оскільки відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої був ОСОБА_3 , повинно бути проведено МТСБ України у порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», через те, що ОСОБА_3 являється учасником бойових дій.

Висновки суду за результатами вирішення заяви про роз`яснення судового рішення.

Беручи до уваги викладене, належить роз`яснити вирок Сколівського районного суду Львівської області від 23.01.2025 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/1905/24, вказавши про те, що твердження суду, викладені в мотивувальній частині цього вироку про добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної моральної шкоди обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 стосувались тієї частини завданої майнової і моральної шкоди, яка не охоплювалась на момент події кримінального правопорушення приписами пункту 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто не покривалась страховою виплатою, яка з додержанням приписів на той момент чинного законодавства, належала до відшкодування МТСБ України, і не стосувалися відшкодування шкоди ОСОБА_3 майнового характеру (матеріальної шкоди), яка в посутнісному зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_3 як учасник бойових дій, звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, та відшкодування таких збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є засуджений ОСОБА_3 , проводить МТСБ України у порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Керуючись статтями 371-372, 380, 395 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву потерпілої ОСОБА_6 про роз`яснення вироку Сколівського районного суду Львівської області від 23.01.2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000892 від 15.09.2024 року відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, - задовольнити.

Роз`яснити вирок Сколівського районного суду Львівської області від 23.01.2025 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/1905/24, вказавши про те, що твердження суду, викладені в мотивувальній частині вказаного вироку про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_3 спричиненої шкоди потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , стосувалися тієї шкоди, яка не охоплювалась на момент події кримінального правопорушення приписами пункту 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто не покривалась страховою виплатою, яка з додержанням приписів чинного законодавства, належить до відшкодування Моторним (транспортним) страховим бюро України.

Строк і порядок набрання ухвалою суду законної сили та її оскарження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена учасниками цього судового провадження до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом семи днів з моменту її проголошення .

Ухвалу проголошено у повному обсязі 06 листопада 2025 року, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Суддя ОСОБА_12