Справа № 366/2704/25
Провадження № 1-кп/366/266/25
В И Р О К

Іменем України

24 вересня 2025 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Іванків кримінальне провадження № 90000061 від 02.08.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Русаки, Іванківського району, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня (10 класів), не інвалід, не депутат, розлучений, має на утриманні 4-х (чотирьох) малолітніх дітей (двох синів та двох дочок), військовозобов`язаний, раніше не судимий в силу вимог ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267 -1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 02 серпня 2025 року близько 06 години 00 хвилин, маючи умисел на збір продуктів харчування рослинного походження, а саме лісових грибів на території зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, з подальшим їх переміщенням за межі вказаної території з метою вживання в їжу, діючи з корисливих мотивів, взявши із собою пластмасові відра, у які планував збирати лісові гриби, в обхід контрольно-перепускних пунктів Національної поліції, які розташовані по її периметру, на велосипеді вирушив до зони відчуження, а саме території 171-го кварталу Розсохівського природного науково-дослідного відділення Державної установи «Чорнобильського радіаційно-екологічного біосферного заповідника», що розташований неподалік с. Карпилівка Вишгородського району Київської області.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що в нього не має дозволу на проникнення та перебування у зоні відчуження, шляхом обходу бетонних блоків, якими загороджена дорога, від с. Карпилівка Вишгородського району Київської області до території 171-го кварталу Розсохівського ПНДВ ДУ «ЧРЕБЗ», та які разом з огорожею у вигляді стовпів з колючим дротом, розмежовують зазначені території, проник до зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, де в період часу з 08:00 годин до 13:10 годин, в межах вищевказаного лісового кварталу Розсохівського ПНДВ ДУ «ЧРЕБЗ», назбирав лісових грибів виду «Лисички», загальною вагою 5,1 кг.

Завершуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , близько 13:15 годин, почав переміщення свіжозібраних ним лісових грибів виду «Лисички», у напрямку межі зони відчуження, при цьому не маючи передбаченого законом дозволу на переміщення продуктів харчування рослинного походження та без проведення їх дозиметричного контролю, чим порушив вимоги ст. 12 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Цього ж дня, тобто 02.08.2025 року, близько 13 години 20 хвилин ОСОБА_4 був виявлений працівниками поліції, які у відповідності до ЗУ «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів № 106 від 23 липня 1991 р., здійснювали патрулювання території зони відчуження.

Отже, ОСОБА_4 вчинив з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю продуктів харчування рослинного походження, оскільки він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, запевним, що у майбутньому більше такого не повториться, просив суд врахувати, що він має на утриманні 4-х малолітніх дітей, хворіє на гепатит «С», у зв`язку з чим не може працевлаштуватися.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (зокрема і досудову доповідь); постанову про визнання речових доказів; квитанцію про отримання на зберігання речових доказів, ухвалу про знищення речових доказів, акт знищення речових доказів, протокол дозиметричного вимірювання, витяг з ЄРДР № 000061 від 13.12.2024 року,

Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч. 3 ст. 349 КК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та ніким не оспорюються.

Так, будучи допитаним як обвинувачений, ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Так, згідно наданих характеристик за місцем проживання, обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, скарг на його поведінку не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні 4-х малолітніх дітей, розлучений, хворіє на гепатит «С».

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, а його умисні дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, як вчинення з прямим умислом закінченого замаху на порушення вимог режиму радіаційної безпеки, тобто переміщення будь-яким способом без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю продуктів харчування рослинного походження.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире, перебування на його утриманні 4-х малолітніх дітей.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді від 22.09.2025 року, складеної провідним інспектором Вишгородського РВ № 2філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, результати оцінки ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, а також середньої небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За ч. 3 ст. 65 КК України, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтями 69 і 69-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 53 КК України - штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

За ч. 2 ст. 53 КК України - розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Відповідно до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

При визначені виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд приймає до уваги ступінь і характер скоєного злочину, його особу, обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, його вік, майновий та сімейний стан, а тому вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу.

Запобіжний захід не обиралася.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України та із застосуванням положень ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу, у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у перерахунку становить 510 (пятсот десять) гривень.

Запобіжний захід не обирався та підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: 5,1 кілограм лісових грибів виду «Лисички» знищено відповідно до ухвали слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 12.08.2025 року.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Згідно ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_5