Номер провадження:1-кп/521/586/25
УХВАЛА

10 вересня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представників потерпілого адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

при судовому розгляді в режимі відеоконференції кримінального провадження №521/22280/20 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Росіянівка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді колегії суддів Хаджибейського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, при викладених в обвинувальному акті обставинах.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з наявністю ризиків вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, перебуваючи на волі обвинувачений з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від суду, знищити, приховувати або спотворити речі та документи, незаконно впливати на свідків по вказаному кримінальному провадженню та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, та вказав, що воно є необґрунтованим, ризики прокурором не доведені, обвинувачений ОСОБА_12 ні разу не ухилився від суду та виконує покладені на нього обов`язки, надав письмові заперечення.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Представники потерпілого ОСОБА_11 , кожен окремо, підтримали клопотання прокурора.

Розглянувши клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку учасників судового засідання, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У своєму клопотанні прокурор зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, приховувати або спотворити речі та документи, незаконно впливати на свідків по вказаному кримінальному провадженню, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Оцінюючи вірогідність вчинення обвинуваченими дій, передбачених ст. 177 КПК України, яку колегія суддів розглядає у сукупністю з доводами прокурора, колегія суддів приходить до переконання, що доводи, наведені прокурором у клопотанні, по суті є припущеннями, які не ґрунтуються на певних фактах чи обставинах, тому суд вважає, що під час розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 не надано достатнього обґрунтування доцільності тримання обвинуваченого під вартою.

Так, у судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання на території Одеської області, що вказує на міцність його соціальних зв`язків, останній офіційно працевлаштований.

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого від суду, суд враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, а лише у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справі «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року визначив, що тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Ризик переховування обвинуваченого від суду, поряд із наявністю місця реєстрації, проживання та його соціальних зв`язків, що встановлено і органом досудового розслідування, і судом, хоча й існує, однак, зі спливом часу є малоймовірним. Крім того, під час судового розгляду фактів безпідставної неявки обвинуваченого до суду не встановлено, що свідчить про виконання обвинуваченим обов`язків явки до суду.

Також, не достатньо обґрунтованим для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є ризик щодо незаконного впливу на свідків, оскільки такий незаконний вплив прокурором, на думку суду, не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах щодо можливості такої поведінки обвинуваченого та не зазначено у який спосіб можливий такий вплив, а відповідно до ст. 55,66 КПК України, свідки мають право на забезпечення їх безпеки у передбачених законом випадках.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинне носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Тобто, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, не знаходять свого підтвердження, оскільки прокурором не надано жодних даних про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, приховувати або спотворити речі та документи, незаконно впливати на свідків по вказаному кримінальному провадженню, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів також враховує наступні обставини: міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність постійного місця проживання на території Одеської області, та те, що останній є раніше не судимим та офіційно працевлаштованим.

Колегія суддів вважає, що за вказаних підстав, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відносно обвинуваченого ОСОБА_7 буде достатнім та необхідним для належної поведінки останнього і таким, що зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу на даний час, під час розгляду клопотання, судом не встановлено.

При цьому, суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , відмовити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці (60 днів), тобто до 08.10.2025 року включно, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 години 00 хвилини до 06 години 00 хвилини наступного дня.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, у якому він повинен відбувати домашній арешт без дозволу суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт чи документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими і свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_13

Судді

ОСОБА_14 Засядьвовк