Справа № 175/1761/26
Провадження № 1-кс/175/235/26
У Х В А Л А

іменем України

09 лютого 2026 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Слідчий суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження за № 0000117 від 25.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Суть питання, що вирішується, за чиєю ініціативою воно розглядається

Поданим на розгляд слідчому судді клопотанні, погодженим з прокурором, слідчий порушує питання про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони розпорядження та відчуження майна, а саме:

-легковий автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2020.

-причіп марки «ЛЕВ 1В2013», 2023 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі договору від 21.09.2023.

-земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.2086 га, кадастровий номер: :03:192:0002

-земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.1000 га, кадастровий номер: :03:192:0001

-житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 121 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу № 213.

Клопотання обґрунтовано тим, що в результаті спільних умисних протиправних дій ОСОБА_4 та невстановленої особи, які діяли за попередньою змовою групою осіб, з використанням умов воєнного стану, який введено о 05 годині 30 хвилин 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки завдали матеріальної шкоди потерпілим: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на загальну суму 821 285 гривень.

У цьому кримінальному провадженні підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України повністю обґрунтована та підтверджується доказами зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження.

26.01.2026 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, передбачену санкцією ч.2 ст.209 КК України конфіскацію майна як покарання за цей злочин, а також той факт що потерпілим у цьому кримінальному провадженні заподіяно шкоду на загальну суму 821 285 гривень, сторона обвинувачення просить накласти арешт, шляхом заборони на відчуження, розпорядження на майно, яке належить підозрюваному з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а також забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Встановлені слідчим суддею обставини, і положення закону, якими він керувався

Описана у клопотанні та у повідомленні про підозру фабула, в сукупності з наданими слідчому судді матеріалами, свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 190 КК України.

Прокурором доведено, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 проводиться досудове розслідування, і йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Слід, однак, зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішував тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначив, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення (ст. 16 КПК).

Згідно з ч. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів; (2) спеціальної конфіскації; (3) конфіскації майна як виду покарання; (4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 3 ч. 2 ст. 170 КПКу випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

До того ж, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали

Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209КК України, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Матеріалами клопотання також підтверджено, що від потерпілого ОСОБА_10 , якому заподіяно збитків на 359995 грн., надійшла письмова заява про намір подати цивільний позов у цьому кримінальному провадженні.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинно здійснюватися згідно із законом, воно повинно мати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та виправданості потреб досудового розслідування у втручанні у права і свободи особи

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

На переконання слідчого судді, на цьому етапі досудового розслідування, накладення арешту на майно, є необхідним для виконання вищенаведеного завдання кримінального провадження щодо захисту держави від кримінальних правопорушень.

Такий арешт пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у протидії корупційним кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя дійшов висновку, що цей суспільний інтерес при врівноважуванні повинен отримати більшу вагу, тоді як інтерес осіб, що полягає у можливості володіти своїм майном, має порівняно меншу вагу.

Розглядом клопотання встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності станом на день розгляду клопотання належить:

-легковий автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2020;

-причіп марки «ЛЕВ 1В2013», 2023 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі договору від 21.09.2023;

-земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.2086 га, кадастровий номер: :03:192:0002 вартістю 129938,21 грн.

За встановлених розглядом клопотання обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що накладення арешту на:

-легковий автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2020;

-причіп марки «ЛЕВ 1В2013», 2023 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі договору від 21.09.2023;

-земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.2086 га, кадастровий номер: :03:192:0002 вартістю 129938,21 грн.,

яке належить підозрюваному у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 та за встановленою вартістю є співрозмірним із розміром заподіяної шкоди - є виправданим та таким, що переслідує правомірну мету забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, тому в частині заборони відчуження та розпорядження цим майном є доцільною.

Що стосується заявлених органом досудового розслідування вимог про накладення арешту на майно, яке вибуло з власності підозрюваного ОСОБА_4 , в цій частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки в цій частині вимоги кримінального процесуального закону України стороною обвинувачення не дотримано.

З цих підстав, керуючись статтями 170 173, 371, 372, 375, 376 КПК, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження за № 0000117 від 25.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна -задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження та відчуження на майно, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- легковий автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2020);

-причіп марки «ЛЕВ 1В2013», 2023 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 (на підставі договору від 21.09.2023);

-земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Верхівцеве, вул. Мечнікова, буд. 68-А, площею 0.2086 га, кадастровий номер: :03:192:0002 вартістю 129938,21 грн.

В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Арешт майна може бути скасований в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1