УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2025 в рамках кримінального провадження № 0000056 від 21.01.2025,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2025 в рамках кримінального провадження № 0000056 від 21.01.2025.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 10.04.2025 накладено арешт на автомобіль марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 та ключ запалення з імобілайзером, належний на праві власності ОСОБА_3 , яка самостійно виховує 2 малолітніх дітей, а позбавлення її фактичного права власності на автомобіль через його вилучення створює значні перешкоди у забезпеченні належного способу життя її дітей та відвідування навчальних закладів та секцій. Крім того, адвокат зазначив, що ОСОБА_3 використовує свій автомобіль також для допомоги своїй матері ОСОБА_5 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок онкологічного захворювання. Таким чином, застосований арешт слідчим суддею позбавляє ОСОБА_3 права на володіння майном у зв`язку з чим, просив скасувати арешт в частині права користування майном, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2025 на транспортний засіб марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 .

Адвокат ОСОБА_4 звернувся із заявою про проведення судового розгляду у його відсутність. Клопотання підтримує з наведених у ньому підстав.

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , за клопотанням якого було накладено арешт на майно, до початку судового розгляду звернувся із заявою про проведення судового засідання у його відсутність. Проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, заперечував.

Разом з тим, неявка сторін не перешкоджає судовому розгляду клопотання на підставі наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів справи.

Вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України, за процесуального керівництва прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000056 від 21.01.2025 за підозрою ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

10.04.2025 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва накладено арешт, зокрема на транспортний засіб марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 та ключ запалення з імобілайзером, яким користується ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Так, з ухвали Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2025 вбачається, що при вирішенні питання про накладання арешту, слідчий суддя виходив з фактичних обставини кримінального провадження, а також того, що транспортний засіб марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 та ключ запалення з імобілайзером, яким користується ОСОБА_7 , мають ознаки речових доказів.

Крім того, з наданих документів, встановлено, що вказаний транспортний засіб перебував у користуванні підозрюваного ОСОБА_7 та був засобом вчинення інкримінованого останньому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, що свідчить про те, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу для інших осіб та із забезпеченням своїм рішенням розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Також слідчим суддею враховано, що відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Таким чином, на час розгляду слідчим суддею даного клопотання про скасування арешту майна, встановлено, що обставини, якими обґрунтовувався арешт, не перестали існувати, та застосуваннязазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні на даний час.

Враховуючи наведене, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, дійшов висновку, що у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 і інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст.98, 170, 174, 372, 392 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2025 в рамках кримінального провадження № 0000056 від 21.01.2025.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя