ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2635/25 Справа № 182/6556/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2025 року, якою закрито кримінальне провадження №0001816 від 06.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2025 року, закрито кримінальне провадження №0001816 від 06.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 не погодилась з вказаним рішенням суду вважаючи його незаконним та таким, що не відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуальному законодавству України. Вказує, що судом не були прийняті до уваги її усні клопотання, а саме надати їх судову повістку, дати можливість ознайомитись з матеріалами кримінальної справи та обвинувальним актом, з яким її слідство та прокурор не ознайомлював.Вказує, що просила суд направити матеріали справи до ДБР, для розслідування за фактом фабрикування матеріалів кримінальної справи.Вказує, що в судовому засіданні висловлювала недовіру прокурору ОСОБА_10 .Вказує, що призначений їй захисник ОСОБА_6 вмовляв її погодитись з закриттям кримінального провадження, що вважає протизаконним. Вважає, що захисник не захищав її інтереси у суді.Просить скасувати оскаржуване рішення та призначити новий розгляд з направленням матеріали справи до ДБР для розслідування.

Учасники судового провадження належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши доповідача, думку захисника та прокурора, щодо поданої апеляційної скаргт обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувало кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001816 від 06.07.2019 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового засідання 25 червня 2025 року потерпіла ОСОБА_9 заявила про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення та просила суд закрити провадження. Судом першої інстанції було з`ясовано, що наслідки такої відмови потерпілій зрозумілі, заява є добровільною, будь-яких претензій до обвинуваченої вона не має.

Згідно з ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно з ч.1 ст.477 КПК України кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), здійснюється у формі приватного обвинувачення.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність законних підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Доводи апеляційної скарги щодо висловленої апелянткою недовіри прокурору ОСОБА_10 не свідчать про незаконність оскаржуваної ухвали, оскільки, як убачається з журналу судового засідання та матеріалів кримінального провадження, відповідне клопотання було розглянуто судом першої інстанції, за результатами чого ухвалою від 25 червня 2025 року у задоволенні заяви про відвід прокурора було відмовлено.

Посилання апелянтки на те, що судом не були розглянуті її усні клопотання щодо отримання судової повістки та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, також є безпідставними, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що відповідні клопотання були предметом розгляду суду. При цьому відсутність у матеріалах провадження доказів вручення судової повістки не може бути підставою для скасування ухвали, з огляду на те, що обвинувачена брала участь у судовому засіданні та реалізувала свої процесуальні права.

Доводи апеляційної скарги про неналежне здійснення захисту адвокатом ОСОБА_6 не підтверджені належними та допустимими доказами. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою суду від 31 січня 2025 року для здійснення захисту обвинуваченої був залучений адвокат за призначенням, який діяв на підставі відповідного доручення Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги. Порушень права на захист під час апеляційного розгляду встановлено не було.

Посилання апелянтки на необхідність направлення матеріалів кримінального провадження до Державного бюро розслідувань не впливають на законність ухвали суду першої інстанції, оскільки відповідно до вимог КПК України особа не позбавлена права самостійно звернутися із заявою про вчинення кримінального правопорушення до компетентних правоохоронних органів.

Інших доводів, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону чи неправильне застосування норм матеріального права, апеляційна скарга не містить.

Врахувавши те, що потерпіла відмовилась від обвинувачення, наслідки відмови від обвинувачення їй були зрозумілі, жодних претензій до обвинуваченої потерпіла не висловлювала, дане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими доводи апеляційної скарги, оскільки ухвала суду є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінально-процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2025 року, якою закрито кримінальне провадження №0001816 від 06.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді