справа № 753/27/26
провадження № 1-кс/753/4/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" січня 2026 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м.Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м.Києва ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, смт Леніне, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004703 від 31.12.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.187КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дарницького УП ГУНП в м.Києва за погодженням із прокурором Дарницької окружної прокуратури м.Києва звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.187КК України, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вважаючи, що свідомлюючи невідворотність реального покарання, а також тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років, з конфіскацією майна, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, такий ризик також підтверджується тим, що ОСОБА_4 після вчиненого кримінального правопорушення покинув місце події.

Ризик незаконного впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, обгрунитовує тим, що потерпілий та свідки надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчиненні злочину, тому з метою уникнення відповідальності, або її пом`якшення може здійснюватися незаконний вплив на них, адже останні судом безпосередньо не допитані, а підозрюваному відомо їх місце роботи та проживання. Злочин був вчинений із застосуванням насильства відносно потерпілих.

Також вказує на існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, й відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на його недієвість

Враховуючи санкцію кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.187КК України, слідчий вважає, що до ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, як щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні СВ Дарницького УП ГУНП в м.Києваперебуває вказане кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004703 від 31.12.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.187КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчинені скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України, ч.4 ст. 187 КК України.

З огляду на особу підозрюваного, злочини, які ним вчинені, наявність вказаних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий за погодженням із прокурором просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до такого підозрюваного строком на 60 діб, без визначення внесення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вказав, що ризики слідчим у клопотанні не обґрунтовані, вважаючи, що до підозрюваного може бути застосований більш м`який запобіжний захід - домашній арешт.

Підозрюваний підтримав доводи та аргументи свого захисника, просив у задоволенні клопотання відмовити. Зазначив, що матиме належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування, вважаючи, що підстав для застосуваного найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, немає, достатнім є запобіжний захід у виглядідомашнього арешту.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до нього, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, думку підозрюванго, проаналізувавши надані стороною обвинувачення доказів підозри, у їх сукупності, з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою яка раніше вчинила розбій, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні таким підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України, ч.4 ст.187 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами прийняття заяви від потерпілих про вчинення злочинів; протоколами огляду місця події; протоколами допиту потерпілих; протоколами допиту свідків; протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_4 , у їх сукупності на даному етапі досудового розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Тобто, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Описана у клопотанні слідчого фабула злочину у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України, ч.4 ст.187 КК України, у діях ОСОБА_4 .

Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують такого підозрюваного із обумовленими кримінальними правопорушеннями.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, що може слугувати підставою для застосування до нього заходу забезпечення кримінального провадження на підставі поданих слідчим до клопотання матеріалів.

Встановлено, що 31.12.2025 року о 15.20 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а 01.01.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України.

В порядку ст.177 КПК України слідчим обгрунтовані та слідчим суддею встановленні ризики, які вказують на те, що підозрюваний може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років, з конфіскацією майна, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, обгрунитовується тим, що допитані потерпілий, свідки є важливими для сторони обвинувачення і встановлення істини у кримінальному провадженні, а підозрюваному відомо їх місце проживання, тому ним може бути здійснений тиск на останніх з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь. Й за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення ним зазначених дій. Так, він може незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою зміни ними показів про обставини злочину та створення перешкоди у встановленні усіх обставин скоєного кримінального правопорушення та дотримання вимог ст.23 КПК України в судовому засіданні, адже показання свідків мають вирішальне значення для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, а вплив на них матиме негативні наслідки для строни обвинувачення та може перешкодити досягненню мети кримінальної відповідальності.

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного на потерпілих, свідків, слідчий суддя ураховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Водночас, суд зможе обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто, якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Цей незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на обвинувачених як на осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, так і свідків, які можуть надати показання щодо інших важливих обставин кримінального провадження.

На даний час досудове розслідування тримає у даному кримінальному провадженні, потерпілі, свідки не допитані.

З огляду на це, слідчий суддя дійшов висновку, що наразі ризик незаконного впливу на потепрілих, свідків належним чином обґрунтований та підтверджений, й також враховує, що метою продовження запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, що можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Обговорюючи питання наявності ризиків щодо переховування підозрюваним від органів досудового розслідування й суду, то його існування є цілком ймовірним.

З урахуванням встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому його етапі застосування запобіжного заходу до підозрюваного є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості кримінального провадження і забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів слідчий суддя визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування, та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування, або продовження застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України, ч.4 ст.187 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, та згідно ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Застосовуючи найсуворіший запобіжний захід при його обранні, слідчий суддя вважає доведеним слідчим існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні.

Проте ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, слідчий не обґрунтований вцілому, а лише посилання на такий, не може бути підставою для його існування, що також слідчим суддею враховується при застосуванні запобіжного заходу, й впливає, окрім іншого, на визначення слічим суддею застави, з огляду на встановлену обставину, що під час вчинення злочинів матеріальних збитків не було завдано.

Метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити вказані ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні таким підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України, ч.4 ст.187 КК України, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, й ці ризики виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що є підставою для обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, такий підозрюваний вчинив злочини проти власності, є небезпечними діянням,на що слідчий суддя звертає особливу увагу у сукупності з обґрунтованими ризиками.

Щодо питання уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання особи під вартою (більш м`якого), серед яких й пропонованого підозрюваним та його захисником у вигляді домашнього арешту, то у світлі факторів пов`язаних з особою підозрюваного, його моральність, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, злочин та його роль у такому злочину, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, й у тому числі, домашнього арешту, для запобігання обгрунтованим слідчим ризикам, а тому слідчим суддею відхиляються доводи захисника щодо відсутності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до такого підозрюваного, вважаючи обґрунтованими доводи сторони обвинувачення.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, не встановлені.

З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, особливо тяжких злочинів, які ним вчинено, в силу характеру вчиненого ним діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчий довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою, й вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку вказаноого підозрюваного з урахуванням обставин правопорушень та його особи, адже підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, зважаючи на вчинені ним злочини, усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на його процесуальну поведінку - переховування від органів досудового розслідування та/або суду, й з урахуванням відсутності працевлаштування й законних джерел доходів.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Обговорюючи питання наявності ризиків щодо переховування підозрюваним від органів досудового розслідування й суду, то існування такого ризику є цілком ймовірним.

Строк тримання під вартою підозрюваного не виходить за межі, визначені КПК України, та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановлено наявність передумов, регламентованих ст.194 даного Кодексу, тобто строк утримання під вартою відповідає критерію розумності згідно ст. 197 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст. 197 КПК України).

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше (ч.2 ст. 197 КПК України).

Відповідно, зважаючи на вказані норми процесуального закону, строк дії цієї ухвали відраховувати з 15 год. 20 хв. 31.12.2025 року (момент затримання), дія якої завершиться 28.02.2026 року о 15 год. 20 хв., тобто в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.3 ч.5 ст.183 КПК України).

З огляду на наявність обгрунтованих слідчим ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України, ч.4 ст.187 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, та згідно ст.12 КК України є особливо тяжкими злочиномами, слідчий суддя враховує особу такого підозрюваного, кваліфікації злочинів, наслідки таких злочинів, якими не вавдано майнової шкоди потірпілим, зважаючи на те, що він раніше судимий, вважає застосовувати заставу у визначеному розмірі для особливо тяжких злочинів - ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 332 800 грн. 00 коп. (3 328 грн. х 100 прожиткових мінімумів =332 800 грн. 00 коп.), адже розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст. 182 КПК України).

Крім того, з метою мінімізації ризиків, установлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на нього обов`язків у разі внесення застави, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим з приводу обставин кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії таких обов`язків слідчий суддя визначає у межах строку дії запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що застосування тривання під вартою до такого підозрюваного, який раніше не судимий, з визначеним розміром застави, має ознаку, як впливу на його правосвідомість, усвідомлення ним наслідків його злочинних дій, так й гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, адже визначений розмір застави не може бути завідомо непомірним для нього.

Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м.Києва ОСОБА_6 , погоджене прокуроромДарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0004703 від 31.12.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.187КК України, - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, в межах строку досудового розслідування, з визначенням застави у розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 332 800 (триста тридцять дві тисячі вісімсот) грн. 00 (нуль) коп.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 59 (п`ятдесят дев`ять) днів і обчислюється з 15 год. 20 хв. 31 грудня 2025 року.

Ухвала слідчого судді про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 28 лютого 2026 року о 15 год. 20 хв.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власносності.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду, а також виконувати наступні обов`язки до 28 лютого 2026 року:

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, у даному кримінальному провадженні,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: