Провадження №: 1-кп/755/1747/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2025 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001855 від 28.05.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , (на відеоконференції), обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (на відеоконференції), перекладача ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001855 від 28.05.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор подав та заявив клопотання про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор в клопотанні зазначив, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно врахувати що згідно ст. 177 КПК України у ОСОБА_3 наявні ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та/або свідка а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років. Суспільно корисною працею останній не займається, неодружений, на утриманні неповнолітніх осіб та осіб похилого віку не має, тобто не має сталих соціальних зв`язків, що у своїй сукупності свідчить про те, що існують ризики, того, що перебуваючи на волі ОСОБА_3 може переховуватись від суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинене кримінальне правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, соціальні зв`язки обвинуваченого.

Наявність ризику продовження ОСОБА_3 злочинної діяльності та вчинення ним нового кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що останній офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку та не має сталих сімейних та соціальних зв`язків. Враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення обґрунтовано вважає, що ОСОБА_3 продовжить злочинну діяльність та вчинить ряд нових кримінальних правопорушень, в тому числі майнових.

Наявність ризику впливати на потерпілого та/або свідка у кримінальному провадженні, підтверджується тим, що інкримінований ОСОБА_3 злочин вчинено із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, що може свідчити про здатність останнього, у разі обрання іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та маючи інформацію про анкетні дані останніх, до застосування погроз відносно потерпілого та/або свідків із метою зміни наданих показів під час досудового розслідування, або віднови від раніше наданих показів.

При цьому, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, а також являється громадянином іншої країни, що надає останньому право безперешкодно покинути межі України, навіть під час військового стану, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що перебуваючи на свободі ОСОБА_3 буде переховуватися від суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності чи іншим чином перешкоджати встановленню істини у провадженні, а також намагатись затягувати проведення судового розгляду у розумні строки, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів до нього ніж тримання під вартою.

Також, ОСОБА_3 , будучи особою працездатного віку, ніде не працює та суспільно-корисною працею не займається, постійного законного джерела прибутку не має, що і стало підґрунтям для вчинення кримінальних правопорушень.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 з наступних причин:

1. особисте зобов`язання неможливо застосувати у зв`язку з тим, що цей запобіжний захід вимагає особливої довіри до обвинуваченого з підтвердженням можливості дотримання процесуальних обов`язків, однак враховуючи тяжкість кримінального правопорушення яке інкримінуються обвинуваченому та продовження ним вчинення злочинів проти власності на території м. Києва, що обумовлює необхідність здійснення постійного контролю за поведінкою обвинуваченого. До того ж, останній ,перебуваючи на свободі, зможе подальшому продовжувати злочинну діяльність, оскільки законних джерел доходів немає;

2. особиста порука не може бути застосована до обвинуваченого оскільки на адресу слідчого відділення Дніпровського УП ГУНП в м. Києві та Дніпровської окружної прокуратури міста Києва не надходили письмові звернення осіб, які б могли б поручитися за ОСОБА_3 , оскільки будь-які міцні соціальні зв`язки у останнього відсутні та ніхто не наважується поручитися за нього, що негативно характеризує його особистість;

3. домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 підлягає постійному візуальному контролю, з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки.

З урахуванням вищенаведених обставин, даних про особу обвинуваченого, в силу характеру інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиними запобіжним заходом, який наддасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, сторона обвинувачення просить суд врахувати той факт, що вік та стан ОСОБА_3 не перешкоджає йому перебувати в слідчому ізоляторі.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, оскільки ризики, наведенні у клопотанні, є необґрунтованими та не доведеними, у зв`язку з чим просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у м. Суми, де проживає його дівчина, з якою він перебуває у відносинах.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Під обґрунтованою підозрою на стадії судового розгляду суд розуміє існування фактів та інформації, які здатні переконати неупередженого спостерігача в тому, що певна особа (група осіб) могла вчинити злочин, у такому випадку наявні докази об`єктивно пов`язують цю особу (групу осіб) із певним злочином. При цьому, критерій обґрунтованості підозри зовсім не вимагає того, щоб ці докази були достатніми для того, щоб визнати особу винуватою та забезпечити її засудження, але мають бути достатніми (вагомими) для того, щоб виправдати подальше існування заходів забезпечення судового розгляду. Такий стандарт доказування є найнижчим і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою злочину. Як вбачається з розділів І, ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування № 0001855 обґрунтованість підозри ОСОБА_3 на стадії судового розгляду у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ґрунтується на: протоколі допиту потерпілого; протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколах допиту свідків; протоколах огляду місця події; протоколах перегляду відеозапису; протоколах огляду речових доказів; протоколах обшуків та інших матеріалах. Перелік вище зазначених матеріалів, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначений в обвинувальному акті, на даний момент, у своїй сукупності є вагомим та здатен переконати неупередженого спостерігача у тому, що обвинувачений ОСОБА_3 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України. При цьому, суд не вдається у тонкощі кримінально-правової кваліфікації та вирішення питання доведеності його вини, оскільки дослідження зібраних стороною доказів, у разі призначення даного обвинувального акта, здійснюватиметься під час судового розгляду - у судовому засіданні, а їх оцінка - в нарадчій кімнаті. Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке. Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 , будучи обізнаним із санкцією статті, яка йому інкримінуються, може переховуватись від суду, оскільки ним ймовірно вчинено особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 8до 15 років із конфіскацією майна, а також являється громадянином іншої держави, що надає останньому право безперешкодно покинути межі України. Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що згідно чинного законодавства суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. А тому, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , та обставини його вчинення, ризик впливу останнього на потерпілого, свідків, як вмовлянням, підкупом, так і іншими незаконними способами, є досить реальним. Крім того, суд вважає, що стороною обвинувачення не обґрунтовано ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слід зазначити, що розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. При вирішенні питання про обранні запобіжного заходу ОСОБА_3 , відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан обвинуваченого.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, наявні, з огляду на специфіку кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також на конкретні обставини кримінального провадження та його особу. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, що стосується питання доцільності обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних інтересів та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, відповідно до п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статус остаточного 10 травня 2011 року, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (серед інших джерел, рішення у справі «Лабіта проти Італії» (980_009) (Labita v. Itali), [GC], № 26772/95, п. 153, ЕСНR 2000-IV.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. Обвинувачений є громадянином іншої держави, не має міцних соціальних зав`язків, має дівчину, яка проживає у м. Суми (зі слів).

У зв`язку з наведеним, доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого домашнього арешту контролює не обґрунтованими. Враховуючи наведене, суд на даному етапі розгляду обвинувального акту, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про застосування ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначив прокурор у клопотанні.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства. Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах 60 днів, тобто до 09 грудня 2025 року включно, з утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 13).

Суд, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства. Будь-які твердження чи заяви обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Повний текст ухвали буде проголошено 13 жовтня 2025 року о 09 годині 50 хвилин.

Суддя ОСОБА_1