Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2373/25
Провадження № 1-кп/376/271/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2025 р. м. Сквира

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

захисника (адвоката) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Сквира клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000124 від 07.04.2025 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сквира Київської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працюючого, розлученого, не депутата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за ознаками суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2025 до Сквирського районного суду Київської області з Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури надійшло для розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000124 від 07.04.2025 стосовно ОСОБА_4 за ознаками суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ухвалою від 20.08.2025 призначено проведення підготовчого судового засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Клопотання обгрунтовано тим, що відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України - об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Відповідно до «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 за № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси, вибухові речовини й засоби вибуху. Всі види ракетного палива, а також спеціальні матеріали та обладнання для його виробництва.

У відповідності до «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576 з наступними змінами, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра із швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини.

Згідно з Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 за № 622 з наступними змінами, завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 м за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Однак, всупереч вимогам законодавства України, ОСОБА_4 , не маючи передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання бойових припасів і вибухових пристроїв, 03 квітня 2025 року, прогулюючись у міському парку «Меморіальної слави», що розташований у м. Сквира Білоцерківського району Київської області, близько 18-ї години, знайшов, тобто придбав, одну оборонну осколкову ручну гранату «Ф-1», яка є вибуховим пристроєм і придатна до вибуху.

Всупереч встановленому законом порядку, ОСОБА_4 забрав її із собою до власного місця проживання та помістив у власний автомобіль марки ВАЗ-2104, д.н.з. НОМЕР_1 , який на знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігав її до моменту вибуху 07.04.2025.

07.04.2025, у період з 07 год. 02 хв. по 10 год. 37 хв., за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено невідкладний обшук. У ході обшуку працівниками поліції в автомобілі марки ВАЗ-2104, д.н.з. НОМЕР_1 , під водійським сидінням, згідно з висновком експерта № KCE-19/111/25/23698 від 09.05.2025, виявлено залишки зруйнованої під час вибуху оборонної осколкової ручної гранати «Ф-1», яку ОСОБА_4 незаконно придбав і зберігав за вищезазначеною адресою без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 157 від 16.07.2025:

- за своїм психічним станом ОСОБА_4 у період вчинення інкримінованих йому дій не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; ОСОБА_4 на даний час страждає на маячний розлад органічного походження з когнітивними порушеннями (F 06.2 за МКХ-10); ОСОБА_4 за своїм психічним станом на даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом; ОСОБА_4 не може постати перед слідством та судом, приймати участь у слідчих та процесуальних діях.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та просив суд прийняти рішення про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_6 та законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Обставини щодо вчинення суспільно небезпечних діянь, які викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , підтверджуються наданими суду письмовими доказами:

- протоколом обшуку від 07.04.2025 приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено магазин, піротехнічні пристрої ПІРО-5, РДГ 55Б, простирадло та сорочку зі слідами речовини бурого кольору, уламки ручної гранати Ф-1 та оглянуто автомобіль ВАЗ-2104, д.н.з. НОМЕР_1 , в якому пошкоджено склепіння вікон передніх та задніх дверей, а також наявні сліди пошкодження салону автомобіля внаслідок дії вибухової речовини;

- Висновком комплексної вибухотехнічної експертизи та експертиз матеріалів, речовин, та виробів № КСЕ-19/111-25/23698 від 09.05.2025, згідно якого надані на дослідження предмети є залишками вибухового пристрою, надані на дослідження металеві предмети є залишками зруйнованої під час вибуху оборонної осколкової ручної гранати Ф-1;

- Висновком судово-психіатричного експерта № 157 від 16.07.2025, згідно якого за своїм психічним станом ОСОБА_4 у період вчинення інкримінованих йому дій не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; ОСОБА_4 на даний час страждає на маячний розлад органічного походження з когнітивними порушеннями (F 06.2 за МКХ-10); ОСОБА_4 за своїм психічним станом на даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними;

- ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом; ОСОБА_4 не може постати перед слідством та судом, приймати участь у слідчих та процесуальних діях;

- протоколом огляду та перегляду аудіозапису від 15.07.2025 телефонної розмови (на спецлінії 102), під час якої заявник повідомив, що ОСОБА_4 підірвав гранату у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, підтверджені доказами, які були оцінені відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність чи обмежену осудність і викликають потребу у застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 157 від 16.07.2025 за своїм психічним станом ОСОБА_4 у період вчинення інкримінованих йому дій не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; ОСОБА_4 на даний час страждає на маячний розлад органічного походження з когнітивними порушеннями (F 06.2 за МКХ-10); ОСОБА_4 за своїм психічним станом на даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними;

ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом; ОСОБА_4 не може постати перед слідством та судом, приймати участь у слідчих та процесуальних діях.

Відповідно до ст.18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа.

Згідно з ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з вимогами ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу вимог ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічнохворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку (ч. 3 ст. 94 КПК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч.1ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, з підстав, передбачених ч.2 ст.513 КПК України.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 передбачено, що з огляду на вимоги статей 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічнохворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

При цьому, при визначенні виду примусових заходів медичного характеру, суд враховує рекомендації експерта, викладені у висновку судово-психіатричного експерта № 157 від 16.07.2025, згідно з яким ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом; а також роз`яснення п. п.3, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 та положення ч.3 ст.94 КК України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 512 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516 КПК України ухвала суду про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру, продовження, зміну, припинення застосування примусових заходів медичного характеру або відмова у цьому може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Питання щодо речових доказів підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Оскільки відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого в разі ухвалення обвинувального вироку, тому в даному випадку процесуальні витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 92-94 КК України, ст.ст. 94,101,102, 369 372, 512, 513, 516 КПК України, п. п. 3,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 №7, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000124 від 07.04.2025 стосовно ОСОБА_4 за ознаками суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів комплексної вибухо-технічної експертизи та експертиз матеріалів, речовин, та виробів № КСЕ-19/111-25/23698 від 09.05.2025 - 10696, 80 грн (десять тисяч шістсот дев`яносто шість гривень 80 копійок ) компенсувати за рахунок держави.

Речові докази по справі:

- магазин, поміщений до спец.пакету WAR1293015, піротехнічні вироби в кількості 4-х одиниць, поміщені до спец.пакету RAW 0168913, простирадло та рубашка зі слідами речовини бурого кольору, поміщені до картонної коробки та опечатано биркою, змив РБК з рубашки та простирадла, поміщено до паперового конверту №1, змив потожирової речовини зі скоби , поміщені до конверту № 2, змив РБК з внутрішньої частини автомобіля, поміщені до конверту №3, металеві уламки та важіль ручної гранати, поміщені до спец.пакету № RIG 2001046, - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінально процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1