Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1117/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/147/26
Категорія ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченої: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №00000113 за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 22 травня 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Житомир, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,-

- за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Відповідно до ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання, строк перебування під вартою з 28 квітня 2023 року по 30 листопада 2023 року та строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 01 грудня 2023 року по 22 січня 2024 року та звільнено від відбування покарання, обмежившись відбутим покаранням.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Стягнуто з ОСОБА_11 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь держави процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судових експертиз, а саме: в розмірі 3585 грн 00 коп. за проведення судової психологічної експертизи № СЕ-19/102-23/9454-ПС від 15.09.2023; - в розмірі 8867 грн 46 коп за проведення біологічної експертизи № СЕ-19-23/34473-БД від 07.11.2023 згідно наявних в матеріалах справи довідок.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.05.2023 на майно, вилучене до ВП № 4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, під час проведення огляду місця події по АДРЕСА_2 та протоколами затримання ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , а саме: на обгорілий кузов від автомобіля марки BMW-520, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шолом чорного кольору марки Musstang, уламки скла від скляної ємкості у вигляді банки з написом "Королівський смак майонез" зі слідами речовини бурого кольору, плями речовини бурого кольору неправильної форми розміром 8х5 см, плями речовини бурого кольору із ковра, плями речовини бурого кольору неправильної форми, ручку пластикову чорного кольору, чавунну сковорідку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, змиви з правої долоні руки ОСОБА_12 , змиви з лівої долоні руки ОСОБА_12 , зрізи нігтьових пластин з правої руки, зрізи нігтьових пластин з лівої руки, змиви на марлевий бинт з правої руки, змиви на марлевий бинт з лівої руки, камуфляжні штани, спортивні кросівки, зрізи нігтьових пластин з правої руки, зрізи нігтьових пластин з лівої руки, змиви на марлевий бинт з правої руки, змиви на марлевий бинт з лівої руки, спортивні штани чорного кольору, спортивні кросівки, спортивну куртку.

Питання про речові докази судом вирішено відповідно до ст. 100 КПК України та у апеляційній скарзі не оспорюється.

Цим вироком також засуджено ОСОБА_11 , провадження щодо якого зупинене до його звільнення з військової служби.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 26 квітня 2023 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на автомобілі марки "BMW" моделі 520І, реєстраційний номер НОМЕР_1 приїхали до домоволодіння своїх знайомих ОСОБА_12 та його дружини ОСОБА_13 , розташоване по АДРЕСА_2 . Після вживання спиртних напоїв у вказаний день близько 15 години 20 хвилин, коли ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебували на вулиці біля домоволодіння за вказаною адресою, ОСОБА_12 підпалив автомобіль, на якому приїхали ОСОБА_11 та ОСОБА_6 .

Після цього, у вказаний день, час та місці у ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник протиправний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 у зв`язку з підпалом належного йому автомобіля.

Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_11 у вказаний день, час та місці, переслідуючи ОСОБА_12 , який після підпалу автомобіля забіг до останньої кімнати свого будинку по АДРЕСА_2 , зайшов до даної кімнати будинку та наніс один удар кулаком руки по обличчю ОСОБА_12 , потім здавив рукою його губи та наніс ще один удар кулаком в область обличчя. Від отримання тілесних ушкоджень останній втратив рівновагу та впав на підлогу, втративши свідомість.

У той момент, коли ОСОБА_12 лежав без свідомості в кімнаті вказаного будинку, до веранди зайшла дружина потерпілого ОСОБА_13 . Після цього, у вказаний день, час та місці в середину веранди цього ж будинку зайшла ОСОБА_6 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та між ОСОБА_13 і ОСОБА_6 відбувся словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_13 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 26 квітня 2023 року близько 15 години 25 хвилин, перебуваючи у веранді будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_6 нанесла один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_13 зліва, від якого остання впала на диван. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 схопила ОСОБА_13 за волосся та стягнула з дивану на підлогу, після чого, тримаючи її за волосся на потилиці, тричі вдарила потерпілу обличчям об підлогу. Продовжуючи тримати її за волосся ОСОБА_6 підняла ОСОБА_13 і та стала на коліна. Після цього ОСОБА_6 , утримуючи потерпілу за одяг, штовхнула її на диван.

У вказаний день, час та місці до веранди з кімнати будинку за вказаною адресою вийшов ОСОБА_11 та побачив, як ОСОБА_6 наносить удари ОСОБА_13 і у нього виник протиправний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , ОСОБА_11 у вказаний день, час та місці підійшов до ОСОБА_13 , яка перебувала на дивані у веранді вказаного будинку, та наніс їй один удар правою ногою в обличчя. Після цього ОСОБА_11 схопив скляну банку ємністю 0,5 л, яка стояла на столі у веранді, та наніс даною банкою ОСОБА_13 один удар в тім`яну ділянку голови зліва.

У подальшому, у зв`язку з тим, що потерпіла ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень не могла чинити опір, ОСОБА_11 залишив її та пішов до останньої кімнати будинку, де лежав без свідомості потерпілий ОСОБА_12 та взявши його за плечі, витягнув останнього на подвір`я біля веранди вказаного домоволодіння та поклав на бік. Надалі у вказаний день, час та місці у ОСОБА_6 , яка побачила лежачого біля входу до веранди вказаного будинку ОСОБА_12 , який через отримані від ОСОБА_11 тілесні ушкодження не міг чинити опір, виник протиправний умисел без попередньої змови з останнім, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 за підпал автомобіля ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій умисел, у вказаний день, час та місці ОСОБА_6 за допомогою мотошолому, якого взяла у веранді будинку, нанесла три удари по голові, обличчю та плечі ОСОБА_12 .

У цей момент на подвір`я вказаного домоволодіння забігла мати потерпілого ОСОБА_14 , яка припинила протиправні дії ОСОБА_6 відтягнувши її від потерпілого.

У результаті нанесених ОСОБА_11 та ОСОБА_6 ударів ОСОБА_12 у останнього утворились тілесні ушкодження у вигляді синця в лобно-скроневій ділянці справа та п`яти саден на його тілі, синця ділянки правого ока, синця та крововиливу ділянки лівого ока, синця у виличній ділянці зліва, крововиливу під слизову оболонку нижньої губи, синця на спині справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, поверхневої рани носо-губного трикутника справа, забійної рани ділянки передніх зубів, поверхневої осадненої рани по задній поверхні лівого плечового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Також у результаті нанесених ОСОБА_11 та ОСОБА_6 ударів потерпілій ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця та саден в надбрівній ділянці зліва, синця на повіках лівого ока та нижній повіці правого ока, садна на спинці носа та в ділянці носо-губного трикутника, крововиливів під слизову верхньої та нижньої губ, а також забійної рани в тім`яній ділянці зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 115 КК України як незакінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_12 , вчинений групою осіб без попередньої змови між собою, та за ч. 2 ст. 125 КК України заподіяння ОСОБА_13 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Однак, суд, оцінивши наявні у справі докази з дотриманням ст. 94 КПК України, дійшов висновку про те, що обсяг обвинувачення та кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_6 , що викладені в обвинувальному акті за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 115 КК України, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, яке полягає у заподіянні групою осіб, без попередньої змови між собою, умисних легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я потерпілому ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 115 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України та призначити останній покарання:

-за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 115 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі

-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_15 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вважає, що вирок підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку з підстави неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Що стосується дій ОСОБА_6 , то прокурор вказує, що з метою заподіяння фізичного болю потерпілому обвинувачена могла нанести удари як руками так і ногами, по різним частинам тіла ОСОБА_12 , остання спочатку з метою усунення перешкод щодо вбивства ОСОБА_12 , наносить руками тілесні ушкодження ОСОБА_13 , в момент коли потерпіла від отриманих тілесних ушкоджень, не може вживати заходів щодо протидії обвинуваченим, бере до рук мотошолом, та свідомо розуміючи, що ОСОБА_12 не може чинити опір, інші особи які можуть їй завадити відсутні, наносить йому удари не по іншим частинам тіла, а цілеспрямовано в область голови ОСОБА_12 .

Стверджує, що свої дії ОСОБА_6 припинила не сама, а свідок ОСОБА_14 , яка відтягує обвинувачену від потерпілого та вибила в неї з рук знаряддя вчинення злочину, а саме мотошолом.

Наголошує на тому, що вказане підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , слідчими експериментами за участі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , висновками експертиз.

Вказує, що показання ОСОБА_6 , що вона бажала викликати карету швидкої допомоги, спростовуються показаннями як потерпілої ОСОБА_13 свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 так і рапортами за результатами надходження повідомлень по лінії 102.

Прокурор вказує, що суд не врахував те, що якщо б на місце вчинення кримінального правопорушення не прибули інші особи, а потерпілому не надана своєчасна кваліфікована медична допомога, злочин щодо вбивства ОСОБА_12 був би доведений до кінця.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор просить стягнути з обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_6 судові витрати за проведення судової психологічної експертизи № СЕ-19/102-23/9454- ПС від 15.09.2023, біологічної експертизи № СЕ-19-23/34473-БД від 07.11.2023 на користь держави, по 8018 гривень 73 копійки з кожного.

Стверджує, що ухвалюючи обвинувальний вирок, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим.

Потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 були належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги прокурора, що підтверджується розписками наявними в матеріалах справи, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у їх відсутність, оскільки вони зацікавленості в результатах розгляду апеляційної скарги прокурора в продовж півтора року знаходження провадження у суді не виявляли, про бажання прийняти участь, поважні причини неявки, не заявляли.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченої та захисників на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції ретельно дослідив надані обвинуваченням докази в підтвердження вини ОСОБА_6 та проаналізувавши їх в сукупності прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність перекваліфікації її дій на ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України, обґрунтувавши це належним чином у вироку.

Так, обвинувачена ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 115 КК України, не визнала. Визнала свою вину у спричиненні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Пояснила, що 26 квітня 2023 року ОСОБА_17 попросила поїхати до брата останньої в с.Краївщина Житомирського району Житомирської області. Після цього, вона разом з ОСОБА_18 на автомобілі останнього, а також ОСОБА_17 та її дітьми приїхали до ОСОБА_12 в с. Краївщина. Приїхавши на місце, вони разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 розпивали спиртне у веранді будинку. Вона побачила, як ОСОБА_12 спочатку заливав бензин в бак, а після цього підпалив пляшку з бензином та кинув її в салон автомобіля, від чого автомобіль загорівся. Вона зайшла до веранди будинку та, висловлюючись нецензурними словами, почала вимагати у ОСОБА_13 щоб та викликала пожежників, поліцію та швидку, ОСОБА_13 була п`яна та не хотіла виконувати її вимоги, тому вона, розізлившись, двічі вдарила її по обличчю долонею руки, потім схопила за волосся та вдарила її обличчям об коліно та тричі об підлогу і штовхнула її на диван. Коли вона вийшла з будинку, ОСОБА_12 лежав на правому боці біля веранди весь в крові. Взяла мотошолом та маючи намір побити ОСОБА_12 і спричинити йому біль за те, що він підпалив автомобіль її співмешканця та в автомобілі згоріли її речі, нанесла ОСОБА_12 мотошоломом один-два удари в область голови та один удар в ліве плече. Била не сильно та умисно не цілилася в голову, так як перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння та хиталася. Після нанесених нею ударів ОСОБА_12 був живий, стогнав, з його носа та рота продовжувала йти кров. Коли наносила останній удар, прибігла мати потерпілого ОСОБА_14 , яка почала кричати на неї та відштовхнула від ОСОБА_12 і більше до нього не підпускала. В цей час мотошолом випав з її рук. Не виключає, що, перебуваючи в стані сильного емоційного напруження, могла висловити погрози вбивством ОСОБА_12 , однак дійсного наміру вбивати останнього вона не мала, так само як і нанести йому серйозні тілесні ушкодження, лише хотіла його провчити і завдати фізичного болю. Після того як мотошолом випав з її рук, вона його не піднімала та більше ударів ОСОБА_12 не наносила.

Потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що прийшов до свідомості у лікарні та о 10 годині ранку наступного дня залишив її. Чи била його ОСОБА_6 не знає. Будь-яких додаткових обстежень не проходив і ніде не лікувався. Під час слідчого експерименту обставини події, зокрема щодо ударів ОСОБА_6 мотошоломом по голові розповідав і показував зі слів матері, яка перебуваючи біля нього у лікарні, розповіла йому про те, що сталося.

Потерпіла ОСОБА_13 вказала, що коли вона вийшла до веранди будинку, ОСОБА_6 вдарила її кулаком в обличчя, після чого, схопивши її за волосся, стягнула донизу і тричі вдарила об підлогу.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що працює патрульним відділення поліції № 4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області. Отримавши повідомлення про підпал автомобіля та ножове поранення, прибув через 15 хвилин за викликом. У веранді він бачив мотошолом. ОСОБА_6 сказала, що била потерпілого шоломом та повторювала, що все одно його вб`є. Вона перебувала у збудженому стані та вела себе агресивно, тому на неї було одягнуто кайданки. Від неї відчувався запах алкоголю та була незв`язна мова.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що бачила як ОСОБА_6 , яка, нахилившись над ОСОБА_12 , з-за плеча нанесла йому три удари мотошоломом в ділянку голови. Підбігши, вона вибила мотошолом з рук ОСОБА_6 та почала з нею боротися, намагаючись відштовхнути від сина. ОСОБА_12 хропів, з рота йшли згустки крові. ОСОБА_6 вела себе неадекватно, кричала та боролася з нею. Також бачила, що у ОСОБА_13 були розбиті губа та ніс.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що 26 квітня 2023 року близько 15 години побачила як загорівся салон автомобіля Андрієвського. Злякавшись, він вибіг на вулицю. Коли повернувся, то вже були працівники поліції. Він побачив, що ОСОБА_12 лежав у веранді на дивані, на голові його були тілесні ушкодження. В останній кімнаті біля дверей та в кухні біля порогу була кров. У ОСОБА_13 також була розбита голова.

Свідок ОСОБА_20 вказав, що ОСОБА_22 залив в бак автомобіля ОСОБА_11 бензин, після чого підпалив його і побіг в будинок. ОСОБА_11 намагався погасити автомобіль, потім побіг за ОСОБА_12 в будинок. Він викликав пожежників та забравши свій мотоцикл, завів його в поле. Коли повернувся до будинку, ОСОБА_22 лежав на підлозі в кімнаті, на боку головою до шафи. Його голова була вся в крові та з набряками та у ОСОБА_13 були розбиті губи та обличчя в крові.

Як вбачається з довідки КНП "Хорошівська лікарня" Хорошівської селищної ради від 26.04.2023 вбачається, що ОСОБА_12 знаходився на прийомі у даному медичному закладі 26.04.2023. Госпіталізований в хірургічне відділення. Діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійна рана нижньої губи. Двобічна параорбільна гематома. Забій грудної клітки. Множинні садна обличчя, грудної клітки (а.с. 41 т. 2).

Відповідно до висновку експерта № 669 від 27.04.2023 при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в лобно-скроневій ділянці справа, на тлі якого садна, синців на повіках обох очей, у виличній ділянці зліва, крововиливу під кон`юнктиву лівого ока, саден в ділянці носогубного трикутника справа та нижньої губи, крововиливу під слизову нижньої губи, на тлі якого забійна рана, а також поверхневої рани на задній поверхні лівого плеча та синця на спині справа. Приймаючи до уваги характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень на обличчі, не виключено, що потерпілому було нанесено не менш як 5 ударів травмуючими предметами, якими могли бути кулак, взута нога тощо, а також 2 удари травмуючими предметами в ділянку лівого плечового суглобу та спини справа. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_12 відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, виникнення їх в результаті самостійного падіння з положення стоячи на тверде дорожнє покриття маловірогідно. При нанесенні тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитися в будь-якому положенні, при цьому місця локалізації ушкоджень були доступні для нанесення ударів травмуючими предметами. Приймаючи до уваги характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, виникнення описаних тілесних ушкоджень власною рукою можна виключити. Голова людей являється життєво важливим органом, оскільки там локалізується мозок людини (а.с. 46-47 т. 2).

Відповідно до висновку експерта № 814 від 22.05.2023 при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця та саден в надбрівній ділянці зліва, синця на повіках лівого ока та нижній повіці правого ока, садна на спинці носа та в ділянці носо-губного трикутника, крововиливів під слизову верхньої та нижньої губ, а також забійної рани в тім`яній ділянці зліва. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих з обмеженою контактуючою поверхнею предметів, якими могли бути кулак, скляна банка тощо, могли виникнути 26.04.2023 при обставинах, вказаних потерпілою під час проведення слідчого експерименту за її участю 20.05.2023 (а.с. 236-237 т.1).

Експерт ОСОБА_23 пояснила, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_12 , належать до різного ступеня тяжкості, а саме - всі тілесні ушкодження, виявлені на голові та обличчі, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а тілесні ушкодження на спині та плечах відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 252-2023 від 23.05.2023 ОСОБА_6 , 1994 р.н. під час вчинення інкримінованого їй злочину виявляла та на даний час виявляє клінічні ознаки змішаного розладу особистості, стан компенсації. Вищевказані зміни зі сторони психіки не досягали ступеню психічного захворювання, знаходились в межах патології особистості та не позбавляли її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_6 також здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, по своєму психічному стану не потребує застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру (а.с. 205-207 т. 1).

Згідно з протоколом огляду місця події від 26.04.2023 з фотоілюстраціями до нього оглянуто ділянку місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено обгорілий автомобіль марки "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 . Також оглянуто домоволодіння за вказаною адресою, в тому числі житловий будинок, де поряд з верандою на землі виявлено сліди рідини бурого кольору, осип скла зі слідами рідини бурого кольору біля вхідних дверей веранди. Також на столі у веранді будинку виявлено та оглянуто пластиковий шолом з надписом "MUSSTANG". Сліди рідини бурого кольору виявлено також на підлозі у коридорі, на килимовому покритті у кімнаті № 1, у дверному проході та на підлозі між кімнатами № 1 та № 2 та під столом у кімнаті № 2. (а.с. 229-234 т. 1)

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 28.04.2023 та відеозапису проведеної слідчої дії потерпілий ОСОБА_12 в службовому автомобілі марки "Рено Експрес", р.н. НОМЕР_2 , розташованому на прозній частині дороги поблизу будинку АДРЕСА_2 , а в подальшому в домоволодінні за вищевказаною адресою вказав та розповів про обставини нанесення йому тілесних ОСОБА_6 . Розповів та показав як ОСОБА_6 , в кімнаті будинку, в якій він продовжував лежати, нанесла йому два удари мотошоломом по голові в область обличчя (а.с. 50-53 т. 2).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 28.04.2023 та доданого до нього оптичного диску з відеозаписом проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_24 , яка в службовому автомобілі марки "Рено Експрес", р.н. НОМЕР_2 показала як саме ОСОБА_6 нанесла ОСОБА_12 мотошоломом, якого тримала в правій руці, шість ударів в область голови (а.с. 74-77 т. 2).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 15.06.2023 та доданого до нього оптичного диску з відеозаписом проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_20 , який в службовому автомобілі марки "Рено Експрес", р.н. НОМЕР_2 розповів та в подальшому в будинку АДРЕСА_2 показав місце, де лежав без свідомості ОСОБА_12 та стояла ОСОБА_6 , яка наносила ОСОБА_12 удари мотошоломом в область голови (а.с. 90-93 т. 2).

Відповідно до висновку експерта № 717 від 09.05.2023 при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в лобно-скроневій ділянці справа, на тлі якого садна, синців на повіках обох очей, у виличній ділянці зліва, крововиливу під кон`юнктиву лівого ока, саден в ділянці носогубного трикутника справа та нижньої губи, крововиливу під слизову нижньої губи, на тлі якого забійна рана, а також поверхневої рани на задній поверхні лівого плеча та синця та спині справа. Приймаючи до уваги характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень на обличчі, не виключено, що потерпілому було нанесено не менш як 5 ударів травмуючими предметами, якими могли бути кулак, взута нога тощо, а також 2 удари травмуючими предметами в ділянку лівого плечового суглобу та спини справа. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_12 відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Тілесні ушкодження у ОСОБА_12 могли виникнути за умов та обставин, вказаних потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , на які вони вказують під час проведення слідчого експерименту від 28.04.2023, 26.04.2023, 03.05.2023, а також ОСОБА_14 від 28.04.2023. Покази ОСОБА_24 під час проведення слідчого експерименту від 28.04.2023 не співпадають по вказаній кількості нанесення ударів (а.с. 98-100 т. 2).

Як вбачається з висновку експерта № 29 від 08.02.2024 при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_12 27.04.2023 було виявлено: один синець в лобно-скроневій ділянці справа та п`ять саден на його тлі; один синець ділянки правого ока, один синець та один крововилив ділянки лівого ока; один синець у виличній ділянці зліва; одну поверхневу рану носо-губного трикутника справа; один крововилив під слизову оболонку нижньої губи та одну забійну рану ділянки передніх зубів; одну поверхневу осаднену рану по задній поверхні лівого плечового суглобу; один синець на спині справа (в проекції 8-9-го ребер). Тілесні ушкодження у ОСОБА_12 , а саме: синці, садна, крововиливи, забійні рани на голові, обличчі, лівій верхній кінцівці та спині утворилися від дії твердих тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Враховуючи дані проведеної судово-медичної експертизи 27.04.2023 синці, садна та крововиливи на голові у ОСОБА_12 відносяться до легких тілесних ушкоджень; поверхнева рана та забійна рана на обличчі - до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; поверхнева осаднена рана лівого плечового суглобу - до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; синець на спині справа - до легкого тілесного ушкодження. При проведенні судово-медичної експертизи 27.04.2023 у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, які б в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, і які без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю, тобто небезпечні для життя ушкодження, виявлено не було (а.с. 208-212 т. 3).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч. 1 ст.115 КК, як незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_12 , вчиненого групою осіб без попередньої змови.

Суд першої інстанції, перевіривши зібрані стороною обвинувачення докази у кримінальному провадженні, проаналізувавши їх та надавши їм відповідну правову оцінку, не погодився із такою правовою кваліфікацією протиправних дій обвинуваченої та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України, а саме заподіяння потерпілим легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вчиненого групою осіб без попередньої змови.

Доводи апелянта про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а суд першої інстанції безпідставно змінив правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 115 на ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Як слідує з аналізу всіх доказів у сукупності, обвинувачена ОСОБА_6 разом з своїм співмешканцем ОСОБА_11 приїхала до знайомих ОСОБА_12 та його дружини ОСОБА_13 , з якими спільно розпивали алкогольні напої.

Обвинувачена побачила як ОСОБА_12 заливав бензин в автомобіль її співмешканця, а потім кинув в салон автомобіля підпалену пляшку з бензином, внаслідок чого загорівся автомобіль та її речі.

Вона зайшла до будинку, куди побіг ОСОБА_12 та почала нецензурно висловлюватись в адресу його дружини ОСОБА_13 та вдарила її по обличчю долонею, потім схватила за волосся та вдарила її обличчям об коліно та підлогу і штовхнула її на диван.

Потім обвинувачена вийшла з будинку та побачила ОСОБА_12 , який лежав біля веранди весь в крові.

Маючи намір покарати ОСОБА_12 за підпал автомобіля її співмешканця, вона взяла мотошолом та нанесла удари по голові та плечі ОСОБА_12 .

Потім прибігла мити ОСОБА_12 ОСОБА_14 та відштовхнула її, з рук випав мотошолом.

Під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_13 підтвердила механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_12 під час слідчого експерименту відтворив механізм нанесення йому обвинуваченою ударів мотошоломом в область голови.

Відповідно до висновків СМЕ тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_12 відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Аналіз всіх доказів вказує, що обвинувачена ОСОБА_6 як під час досудового розслідування, так і протягом всього судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції дотримувалась послідовної позиції, вказуючи, що вона не мала умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_12 , не бажала його смерті, при цьому не заперечувала факт нанесення тілесних ушкоджень з метою помсти за спалений автомобіль співмешканця.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК Україна вбивство - це умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно з положеннями ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Умисел має дві характерні ознаки інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» (далі Постанова), замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство.

Також злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті.

Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні.

Згідно із п. 22 вказаної Постанови питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Отже, визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тілесного ушкодження є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично настали.

Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. А оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.

Про це неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах та вказував на необхідність врахування суб`єктивного ставлення винного до наслідків своїх дій (постанови від 09 жовтня 2018 року у справі № 760/4968/15-к, від 18 жовтня 2018 року у справі № 348/1153/17, від 08 листопада 2018 року у справі № 360/718/16-к, від 18 грудня 2018 року у справі № 569/2944/16-к, від 17 вересня 2020 року у справі № 286/4163/19, від 03 вересня 2024 року у справі № 205/5586/21 тощо).

Викладене в своїй сукупності, а також поведінка обвинуваченої ОСОБА_6 до та під час вчинення кримінального правопорушення, свідчить про відсутність в неї умислу саме на вбивство потерпілого ОСОБА_12 та доводить те, що вона діяла з неконкретизованим умислом, за якого вона хоча і бажала спричинити або свідомо припускала спричинення шкоди потерпілому, але при цьому не конкретизувала точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди, а тому повинна нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки, у даному випадку - легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності неприязних стосунків між обвинуваченою ОСОБА_6 та потерпілими, умисел на спричинення шкоди виник у обвинуваченої раптово, після того як вона побачила, що ОСОБА_12 підпалив автомобіль її співмешканця, де знаходились і її речі.

Більше того, будь-яких конфліктів чи суперечок, до події злочину, між ОСОБА_6 та потерпілими не було, а навпаки у них були дружні стосунки.

Агресивна поведінка обвинуваченої була зумовлена діями ОСОБА_12 , який навмисно підпалив автомобіль і лише з метою помсти нанесла потерпілому тілесні ушкодження.

Доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_6 мала умисел на вбивство ОСОБА_12 , оскільки наносили удари потерпілому по голові, не можуть самі по собі, без урахування інших встановлених обставин, вказувати на такий умисел.

Навпаки, такі доводи спростовано доказами і вказують на те, що обвинувачена ОСОБА_6 діяли із невизначеним умислом, тобто бажали настання шкідливих наслідків для потерпілого ОСОБА_12 , однак не мала чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків, тому вона повинна нести відповідальність за фактично заподіяне, у даному випадку - нанесення потерпілому ОСОБА_12 умисних легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 , які були припинені ОСОБА_14 , були спрямовані саме на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_12 є припущенням, оскільки тілесні ушкодження вона наносила без прикладання значної сили, завдала три удари мотошоломом, якого взяла ситуативно, хоча, в разі наявності мотиву на позбавлення життя потерпілого, мала можливість використати інші більш небезпечні предмети, наприклад, що мають колото-ріжучі-рублячі властивості, оскільки жодних перешкод для цього ій на той час ніхто не чинив і вони з особою щодо якої зупинено провадження самостійно перебували у їх домоволодінні, внаслідок її дій тілесних ушкоджень, які б загрожували життю потерпілого заподіяно не було.

Відповідно до висновку експерта всі тілесні ушкодження заподіяні ОСОБА_12 відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Крім того, ОСОБА_12 перебував у лікарні один день.

Згідно висновку експерта №29 при проведенні судово-медичної експертизи 27.04.2023 року у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, які б в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, і які без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю, тобто небезпечні для життя ушкодження, виявлено не було.

За таких обставин, вказане свідчить, що у обвинуваченої ОСОБА_6 був умисел саме на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, а не умисне вбивство.

Висловлювання обвинуваченої, що вона все-таки вб`є ОСОБА_12 були висловлені не як реальний намір реалізувати погрозу, а як емоційна реакція на агресивні та неправомірні дії самого потерпілого, вчинені безпосередньо перед цим.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що сама лише локалізація ударів в голову, так само як і спосіб та знаряддя його нанесення, без урахування інших обставин не свідчать про наявність у ОСОБА_6 прямого умислу на вбивство ОСОБА_12 .

У сукупності з характером і послідовністю дій обвинуваченої, зокрема до та після нанесення ударів, ці обставини свідчать, що обвинувачена здійснила удари прикладаючи незначну силу, маючи реальну можливість вчинити всі необхідні дня для позбавлення життя потерпілого ОСОБА_12 , а тому це підтверджує відсутність умислу на позбавлення життя потерпілого.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні потерпілому ОСОБА_12 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчиненого групою осіб без попередньої змови, а її дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України, а доводи прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є хибними.

З огляду на вищезазначене, судом першої інстанції з достатньою повнотою перевірено всі доводи як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, зроблено аналіз доказів.

У своїх висновках суд навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відхилив інші та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст. 125 КК України, з чим погоджується й колегія суддів.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Покарання ОСОБА_6 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

Судом першої інстанції було враховано характер і ступінь небезпечності вчиненого нею злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується негативно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має двох неповнолітніх дітей, думку потерпілих, які покладались на розсуд суду.

Крім того, судом враховано, як пом`якшуючу покарання обставину, підпал автомобіля її співмешканця.

Доводи сторони обвинувачення про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого пов`язане безпосередньо із зміною правової кваліфікацією вчинених обвинуваченою дій, а тому вони не підлягають задоволенню.

Разом з тим, доводи прокурора, що вирок суду підлягає зміні в частині вирішення питання про процесуальні витрати є слушними, з таких підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до п. п. 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 373 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 7 липня 1995 року, у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з врахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції ухвалив рішення про солідарне стягнення з особи щодо якої матеріали виділені в окреме провадження та ОСОБА_6 судових витрат, а саме в розмірі 3585 грн. 00 коп. за проведення судової психологічної експертизи № СЕ-19/102-23/9454-ПС від 15.09.2023; - в розмірі 8867 грн. 46 коп. за проведення біологічної експертизи № СЕ-19-23/34473-БД від 07.11.2023 згідно наявних в матеріалах справи довідок.

Проте, ухвалюючи вирок, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції не визначив розмір процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора з доповненнями підлягає частковому задоволенню, а вирок суду підлягає зміні в частині вирішення питання про процесуальні витрати та стягнення з ОСОБА_6 процесуальних витрат в розмірі 6 225 грн. 23 коп., оскільки прокурор визначаючи частку, яка підлягає стягненню з кожного обвинуваченого допустив арифметичну помилку (8867.46+ 3585 = 12452,46:2=6226,23).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 22 травня 2024 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині вирішення питання про процесуальні витрати.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати в розмірі 6 225 грн. 23 коп. за проведення судової психологічної експертизи № СЕ-19/102-23/9454-ПС від 15.09.2023 р. та проведення біологічної експертизи № СЕ-19-23/34473-БД від 07.11.2023 р.

В решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: