справа № 208/4021/24
УХВАЛА

про призначення до судового розгляду

14 травня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому підготовчому судовому засіданні призначеного 08.05.2024 року, розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000348, які надійшли з Кам`янської окружної прокуратури 08.05.2024 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, неодружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується за ч.1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа.

Під час проведення підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, підстав для повернення обвинувального акту прокурора чи закриття кримінального провадження, не вбачається. Справа підсудна Заводському районному суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. На стадії досудового слідства обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Учасники судового провадження - прокурор, обвинувачений, захисник, кожен окремо, вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, і судом не встановлено для цього перешкод.

Обвинувачений просив проводити судовий розгляд суддею одноособово.

Прокурором заявлено клопотання про застосування відносно Скорого заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, яке аргументовано тим, що останній обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, не маючи ніяких стримуючих факторів може переховуватись від суду.

Адвокат заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що на стадії досудового розслідування слідчим суддею відмовлено в клопотанні про обрання обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту. Ніяких даних про порушення обвинуваченим умов застосування домашнього арешту не має. Скорий має постійне місце мешкання та реєстрації. Сама по собі тяжкість інкримінованого злочину не може бути достатньою підставою застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Просив продовжити застосування до підзахисного нічного домашнього арешту. Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Частиною 1 ст. 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті Кодексу підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 на теперішній час обґрунтовано, а саме в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, і у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, має місце реєстрації та мешкання за якими позитивно характеризується. Відповідно до довідки наданої стороною захисту, Скорий в період 1997 2006 років навчався в спеціальній школі-інтернаті для розумово відсталих дітей.

Суд вважає за існуючий ризик переховування обвинуваченого від суду з огляду на тяжкість інкримінованого злочину та міри покарання, яка йому загрожує у разі визнання винним.

Як встановлено судом під час розгляду клопотання, при проведенні досудового розслідування слідчим суддею відмовлено в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про обрання Скорому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Умови застосування обраного запобіжного заходу обвинувачений не порушував, що підтвердив в судовому засіданні прокурор.

Вивчення та врахування практики ЄСПЛ при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою сприяє винесенню правозастосувачами законних та обґрунтованих рішень щодо застосування цього виняткового запобіжного заходу.

Послідовна та логічна позиція ЄСПЛ зводиться до того, що небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

Суд вважає, що під час судового засідання прокурор не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, і суд вважає за доцільне продовжити застосування до Скорого більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту, та покласти на обвинуваченого відповідні обов`язки.

Згідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, і санкція ч.1 ст. 115 КК України відповідає цьому критерію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181-184, 314-316, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово, в приміщенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, на 21.05.2024 року о 10.00 годині.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника.

В задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відмовити.

Клопотання сторони захисту задовольнити.

Строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту в період часу з 21.00 до 06.00 години, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , продовжити до 11.07.2024 року, за виключенням часу пов`язаного з офіційним працевлаштуванням чи лікуванням.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками по справі поза межами судового засідання.

Дозволити ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» бути відсутнім в зазначеного в рішенні суду місці мешкання, з метою перебування обвинуваченого в укритті.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до відповідного органу поліції за місцем мешкання ОСОБА_4 .

Суддя ОСОБА_1