ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/2005/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.537, 539 КК України
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 05 червня 2025 року стосовно ОСОБА_7 ,-

встановила:

Вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» для вирішення питання в частині про звільнення засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання вартість завданої шкоди за вчинення якого не перевищує двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення у зв`язку із усуненням караності діяння.

Суд першої інстанції зазначив, що у відповідності до ч. 1 ст. 74 КК України суб`єктом цієї норми є засуджений, щодо якого застосовується звільнення від покарання або подальшого його відбування, призначеного йому вироком суду у зв`язку із втратою караності діяння.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд виходив із того, що в межах терміну випробування, ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення, за яке йому було призначене покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі та у порядку ст. 71 КК України було частково приєднане невідбуте покарання за крадіжку на суму 214 грн, та остаточно призначене покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання у виді позбавлення волі розпочався з 20.12.2022, а в загальний строк зарахований строк попереднього ув`язнення щ 18.05.2021.

До моменту набуття чинності Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», приєднана частина покарання за вчинення крадіжки за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 місяців позбавлення волі, відбута повністю, а відтак, на думку суду першої інстанції, звільнити засуджений від призначеного покарання не можна.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його частково за ч. 2 ст. 185 КК України та залишити основний строк позбавлення волі за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме 4 роки 2 місяці, без змін, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінально-процесуального Закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання вартість завданої шкоди за вчинення якого не перевищує двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 березня 2020 року у зв`язку із усуненням караності діяння.

Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 грудня 2022 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_7 майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано частину невідбутого покарання призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.03.2020 та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_7 майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 20.12.2022.

За приписами п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в тому числі у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною 1 цієї статті визначено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з цим, вимоги статей 537, 539 КПК України не передбачають зміну визначеного судом покарання за сукупністю вироків на етапі виконання вироку.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 .

В той же час, колегія суддів не може погодитися з мотивами суду першої інстанції, на підставі яких останній дійшов висновку про відмову у задоволенні подання про звільнення засудженого від призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 05 червня 2025 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: