УХВАЛА

23 січня 2026 року

м. Київ

справа № 303/8475/24

провадження № 51-4256 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення стосовно нього,

установив:

У касаційній скарзі засуджений не погоджується із вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2025 року, яким його засуджено до покарання за частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК) у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, за частиною четвертою статті 186 КК у виді 7 років позбавлення волі. За правилами частини першої статті 70 КК призначено ОСОБА_4 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, засуджений просить виправдати його за частиною четвертою статті 186 КК, а за частиною першою статті 121 КК призначити мінімальне покарання.

Ухвалою Суду від 10 листопада 2025 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 427 КПК та надано строк (п`ятнадцятиденний) для усунення недоліків із роз`ясненням наслідків їх невиконання, зокрема можливості повернення касаційної скарги.

Згідно з розпискою, надісланою установою, в якій засуджений відбуває покарання, 01 грудня 2025 року він отримав копію вказаної ухвали суду касаційної інстанції.

Однак у встановлений судом строк та в межах строку на касаційне оскарження недоліки касаційної скарги ним не усунуто, нову касаційну скаргу не подано.

Відповідно довимог пункту 1 частини 3 статті 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. Зазначені вимоги КПК є чіткими, передбачуваними та спрямованими на забезпечення належної процесуальної форми касаційного провадження.

Суд касаційної інстанції звертає увагу, що право на доступ до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема шляхом встановлення процесуальних строків і формальних вимог звернення до суду. Недотримання скаржником установлених законом процесуальних вимог, зокрема строків або форми подання скарги, не може розцінюватись як порушення права на доступ до суду, якщо такі вимоги були чіткими, а особа мала реальну можливість їх виконати. У цій справі засудженому було надано достатній строк для усунення недоліків касаційної скарги та роз`яснено правові наслідки їх невиконання. Проте засуджений цим правом не скористався.

Крім того, в інтересах засудженого було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою його захисника та витребувані матеріали справи.

Оскільки в установлений касаційним судом строк засуджений не усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі Суду, то його касаційна скарга підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд

постановив:

повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення стосовно нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3