Справа №591/7392/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/908/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Державна зрада
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 травня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком без визначення розмиру застави на 60 днів, яке вмотивовано тим, що строк тримання під вартою ОСОБА_7 попередньою ухвалою суду було продовжено до 06 червня 2025 року, судовий розгляд кримінального провадження до його закінчення завершити неможливо, а ризики, які були підставою для обрання такого заходу не зменшились та залишаються актуальними.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 травня 2025 року, на часткове задоволення клопотання прокурора, обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою 25 липня 2025 року та визначено останньому заставу у розмірі 1211200 грн. 00 коп.

Покладено на обвинуваченого, у разі внесення застави та після його звільнення з-під варти, наступні обов`язки: 1) прибувати до суду по першому виклику; 2) не відлучатися за межі визначеного місця проживання без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 6) носити електронний засіб контролю.

Не погодившись з таким судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 травня 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу якою продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ухвала в частині визначення обвинуваченому застави є незаконною з огляду на те, що при прийнятті такого рішення судом не в повній мірі були враховані та оцінені всі обставини кримінального провадження, ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України та, безпосередньо, особу обвинуваченого. У даному випадку, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що останній вчиняв діяння на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, державній; економічній та інформаційній безпеці України, на виконання завдання негласного джерела фсб рф збирав та передавав інформацію оборонного характеру, а також про місця дислокації підрозділів ЗСУ. При цьому, вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину було здійснено за тісних взаємовідносин останнього та громадянки рф ОСОБА_9 - негласне джерело фсб рф і цього ОСОБА_7 не заперечував.

Також, прокурор наголошує, що згідно рішення суду, в разі внесення ОСОБА_7 застави та перебування на волі, його зобов`язано не відлучатися за межі визначеного місця проживання без дозволу суду, однак, м. Середино-Буда на території якої, до затримання проживав обвинувачений, знаходиться безпосередньо на лінії державного кордону України із державою - агресором, що створює для останнього додаткові можливості для уникнення процесу притягнення до кримінальної відповідальності, переховування від суду та вчинення інші протиправних дій, які необхідні для досягнення його мети, яка полягає в проведенні підривної діяльності проти України.

Крім того, як зазначає прокурор, у ОСОБА_7 , відсутні офіційні джерела доходів, наявні тісні зв`язки із представниками держави агресора, які можуть забезпечити його переховування на території рф, він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України під час воєнного стану, що вказує на його високу суспільну небезпечність, і будучи місцевим жителем, добре обізнаний про місце проживання свідків та їх близьких родичів, а тому, перебуваючи на волі, матиме можливість впливати на них.

Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає оскаржувану ухвалу в частині визначення обвинуваченому розміру застави незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, а висновки, викладені в даному рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційних доводів та вимог, заперечення захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційних вимог, та які вважали, що наявні підстави для звільнення останнього з-під варти, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що при розгляді клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції було встановлено, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування до останнього вказаного запобіжного заходу, залишаються актуальними з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, у разі доведеності вини, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, що він мав певні контакти із представниками місцевої влади рф, що може бути мотивом та підставою для нього вчинити дії спрямовані на переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, що у нього проросійська налаштованість, тісні зв`язки з військовими та силовими структурами рф і йому відомо місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, які на даний час ще не допитані.

Саме з врахуванням зазначеного суд і дійшов висновку, що доводами поданого клопотання доведено неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, та продовжив ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині прокурором в апеляційній скарзі не оскаржується.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апелянта щодо безпідставності висновку суду першої інстанції про визначення обвинуваченому ОСОБА_7 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, з покладенням, у разі її внесення, на нього відповідних обов`язків, з огляду на наступне.

Так, ч.6 ст.176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжних захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України - тримання під вартою.

Згідно абз.3 п.5 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та ст.178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

У даному випадку, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, який має надзвичайно високий ступінь небезпеки в умовах воєнного стану, зумовлений тяжкими наслідками для суспільства, що останній добровільно перейшов на бік ворога, будучи обізнаним про здійснення рф збройної агресії проти України, керуючись як ідеологічними, так і особистими мотивами, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, надавав інформацію представникам військових підрозділів рф про пересування та актуальні місця розміщення Збройних Сил України та інших військових формувань на території Сумської області, на що обґрунтовано посилається прокурор у поданій апеляційній скарзі.

За таких обставин, враховуючи, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення направлене проти основ національної безпеки України, та зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, колегія суддів вважає, що визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, не забезпечить у повному обсязі виконання покладених на нього обов`язків та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Оскільки вищезазначені обставини судом першої інстанції враховані не були, вважати судове рішення в частині визначення ОСОБА_7 застави законним та обґрунтованим підстави відсутні, а тому, на задоволення апеляційних вимог, оскаржувана ухвала підглядає до скасування, з постановленням колегією суддів за результатом апеляційного розгляду, нової ухвали, про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі, продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.404,407,412,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 травня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25 липня 2025 року включно з визначенням застави у розмірі 1211200 грн. 00 коп. скасувати, у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 липня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4