Номер провадження 1-кс/205/1861/25
Новокодацький районний суд міста Дніпра
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001183 від 22.09.2025 стосовно підозрюваної

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянка України, українка, має середню технічну освіту, вдова, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_6

слідчої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підозрюваної ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ :

24 вересня 2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилався на те, що в провадженні СВ ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001183 від 22.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.

Під час досудового розслідування встановлено, що 22 вересня 2025 року близько 15 год. 53 хв. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_10 , перебувала біля будинку №1а по вул. Фосфорній в м. Дніпро, де розпивала спиртні напої зі своїм цивільним чоловіком. Під час розпиття спиртних напоїв до них підійшов потерпілий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у ОСОБА_9 виник словесний конфлікт.

Під час словесного конфлікту, у ОСОБА_9 раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_11 , тяжких тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_9 , 22 вересня 2025 року близько 15.54 години (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля будинку № 1а по вул. Фосфорній в м. Дніпро, реалізуючи свій вище вказаний кримінально-протиправний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи та свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, дістала з задньої кишені штанів, оглянутих на ній, ніж та утримуючи його в своїх лівій руці підійшла до потерпілого ОСОБА_11 , та завдала йому один удар в область між грудною клітиною та черевною порожниною.

В результаті кримінально-протиправних дій ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_11 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення ділянки між грудною клітиною та черевною порожниною зліва з ушкодженням великого чепця.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_9 , які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України.

23 вересня 2025 року ОСОБА_9 затримано, як особу, підозрювану у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення (а.к. 24-27).

23 вересня 2025 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вченні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК (а.к. 51-52).

Прокурор у судовому засіданні вказане клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважав обґрунтованими підстави необхідності застосування запобіжного заходу, що викладені у клопотанні, та просив слідчого суддю обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_9 з підстав наявності ризиків, передбачених п. 1,2,3 та 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та неможливості їм запобігти інакше, ніж шляхом застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідча в судовому засіданні підтримала позицію прокурора і також просила задовольнити подане клопотання.

Підозрювана ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання слідчого просила не обирати їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та суду пояснила, що вона свою вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення визнає повністю, конфлікт з потерпілим виник у неї через те, що останній вихвалявся своїми злочинними насильницькими діями стосовно малолітньої особи та вона, як мати двох дітей, не змогла втримати свої емоції, через що між ними почалась сварка, в ході якої вона хотіла відштовхнути потерпілого та нанесла йому ножове поранення. Вона розуміла, що внаслідок її дій можуть настати тяжкі наслідки для здоров`я потерпілого, однак настання таких наслідків вона свідомо не бажала. Також зазначила, що вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей, хворіє на тяжке захворювання та проходить довготривале лікування, працює неофіційно на підприємстві, діяльність якого пов`язана з оборонною промисловістю, де вона підписувала угоду про нерозголошення, отже не може повідомити де саме і ким вона працює.

Захисник підозрюваної просив суд обрати стосовно ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт у нічний час з метою надання можливості підозрюваній працювати. Також вважав недоведеними ризики, зазначені слідчим у клопотанні.

Заслухавши клопотання слідчого та прокурора, вислухавши думку самої підозрюваної та її захисника, дослідивши матеріали клопотання і кримінального провадження, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК, в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Перевіривши матеріали клопотання слідчого та вислухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваної ОСОБА_9 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

У зв`язку з тим, що чинними нормами кримінального процесуального законодавства не визначено ані поняття «обґрунтована підозра», ані єдиних критеріїв підходу до визначення її наявності у кримінальному провадженні, в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ, є джерелом права.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» є нижчим стандартом доведення, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. У рішеннях ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК за фактом заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, з огляду на принцип доведеності «достатності підстав» є обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується слідчий суддя.

З наданих матеріалів слідує, що наведені в клопотанні слідчого дані та долучені документи свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, що підтверджується, зокрема протоколом прийняття заяви від ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 23.09.2025; медичною довідкою від 22.09.2028, наданою КНП «КЛШМД» ДМР, згідно якої ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження грудної клітки ліворуч з ушкодженням великого чепця; протоколом огляду місця події від 22.09.2024 за адресою АДРЕСА_3 ; протоколом огляду місця події від 22.09.2025 у відділенні екстреної медичної допомоги КНП «КЛШМД» ДМР за адресою: м. Дніпро, вул. В. Антоновича, б. 65; протоколом огляду предмету від 23.09.2025, а саме оптичного носія інформації, який містить відеозапис з камери відеоспостереження, встановленої на будівлі продуктового магазину «У Люби», за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, б. 32; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 22.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 22.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 22.09.2025; протоколом обшуку від 22.09.2025 за адресою мешкання ОСОБА_9 , а саме АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено в тому числі ніж складний зі слідами РБК; протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2025 за участю свідка ОСОБА_14 , який показав як саме ОСОБА_9 нанесла потерпілому удар ножем; протоколом затримання ОСОБА_9 від 23.09.2025 в порядку ст. 208 КПК та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, встановлення в діях особи складу кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_9 до інкримінованого йому злочину.

При цьому, відповідно до ст. 198 КПК, слідчий суддя зауважує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Слідчий суддя акцентує увагу органу досудового розслідування щодо необхідності проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, зокрема встановлення точних обставин події, яка мала місце 22.09.2025, та мотиву підозрюваної ОСОБА_9 , з огляду на позицію останньої.

Стосовно доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Санкція ч. 1 ст. 121 КК, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_9 розуміє тяжкість інкримінованого їй кримінального правопорушення та строки можливого покарання, у разі визнання її винуватою у його вчиненні, а тому може перейти на нелегальне становище та переховуватись від органу досудового розслідування, слідчого судді та/або суду, а відтак вказаний ризик є обґрунтованим та доведеним у повному обсязі.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того, за вказаних обставин підозрювана може перетнути умовну лінію розмежування з метою переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слідчий суддя враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом, а тому вказаний ризик також є доведеним, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні лише розпочато, досудовим слідством не встановлено усіх свідків або очевидців події, а тому ОСОБА_9 потенційно може впливати на вже встановлених свідків у справі, з метою схилити їх до зміни показів на її користь, або здійснювати такий вплив на осіб, які наразі невідомі органу досудового розслідування.

В той же час, матеріали клопотання не містять, а прокурором у судовому засіданні не доведено наявності ризику того, що підозрювана ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Доводи проте, що підозрювана знає точне місце вчинення кримінального правопорушення та може повернутися на місце вчинення злочину повторно вже з метою знищення або спотворення речових доказів, з огляду на вже проведені в ході досудового розслідування слідчі дії, є неспроможні та можуть лише вказувати на неякісне та незмістовне проведення таких слідчих дій.

Також, не доведено наявності ризику того, що підозрювана ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що вона хоча і притягалась раніше до кримінальної відповідальності, однак станом на теперішній час в силу статті 89 КК України не судима, працює, має постійне місце мешкання та реєстрації, трьох дітей, двоє з яких неповнолітні, має важке захворювання та проходить програму довготривалого лікування, у зв`язку з чим вказаний ризик також є недоведеним.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що у ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено обґрунтованість пред`явленої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Однак, на переконання слідчого судді, прокурором не доведено тієї обставини, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_9 та запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 194 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на вказане, слідчий суддя вважає, що у даному конкретному випадку, застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК у повному обсязі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_9 та зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001183 від 22.09.2025 стосовно підозрюваної ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК відмовити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, до 21 листопада 2025 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрювану ОСОБА_16 наступні обов`язки:

- в період часу з 21:00 до 06:00 годин не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого або прокурора;

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання;

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1