Справа № 610/3739/24
№ провадження 1-в/646/19/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові подання Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надання дозволу на реалізацію арештованого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

державного виконавця ОСОБА_5 ,

засудженої - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшло подання Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надання дозволу на реалізацію арештованого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання мотивує тим, що на виконанні в Балаклійському відділі державної виконавчої служби в Ізюмського району Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №79184470 з примусового виконання виконавчого листа по справі №610/3739/24, виданого 19.06.2025 року Основ`янським районним судом міста Харкова про конфіскацію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортного засобу марки та моделі "AUDI A6", номерний знак " НОМЕР_1 ", VIN: " НОМЕР_2 ", які належать ОСОБА_3 .

24.09.2025 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, відомості про, що внесено до реєстрів обтяження рухомого та нерухомого майна.

03.10.2025 року державним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: житлового будинку АДРЕСА_2 . Право власності на житловий будинок підтверджено договором купівлі-продажу земельної ділянки і житлового будинку 20.12.2023 року.

24.09.2025 року державним виконавцем сформовано та направлено запит до Балаклійської міської ради Харківської області про надання вичерпної інформації щодо складу зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 та у разі наявності за зазначеною адресою зареєстрованих неповнолітніх дітей, надати письмовий висновок органу опіки і піклування Балаклійської міської ради з питань, чи призведе примусова реалізація у межах процедури виконавчого провадження житлового будинку, до зменшення або обмеження прав та інтересів неповнолітніх дітей.

22.10.2025 року до Відділу надійшов висновок «про недоцільність примусової реалізації в межах виконавчого провадження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 » із змісту якого встановлено, що в житловому будинку зареєстровані неповнолітні діти : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а житло необхідне для боржника, членів його сім`ї та осіб, які перебувають на його утриманні, тому необхідно вирішити питання про виключення цього житла з переліку майна, на яке звертається стягнення в порядку виконання судових рішень - до досягнення дітьми повноліття або до дати зняття дітей із зареєстрованого місця проживання.

Враховуючи викладене вище з метою виконання судового рішення та забезпечення дотриманням прав дітей, заявник звернувся до суду з даним поданням.

У судовому засіданні державний виконавець ОСОБА_5 подання підтримала та просила суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 просив суд подання залишити без задоволення, оскільки в будинку зареєстровані малолітні діти яких не можна позбавляти житла.

Засуджена ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що їй дійсно належить на праві власності вказаний будинок, однак з нею мешкають її малолітні діти, зареєструвати дітей та мешкати в іншому житлі не має змоги, оскільки іншого житла не має. Просила суд відмовити у задоволенні подання.

Заслухавши думку державного виконавця, прокурора, засудженої, вивчивши матеріали подання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 14 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Судом встановлено, що вироком Основ`янського районного суду міста Харкова від 13 травня 2025 року, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України, призначивши їй покарання у виді трьох років позбавлення волі; ч.5 ст.190 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є її власністю. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, визначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді п`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є її власністю. На підставі ст.ст. 75, 76 ч. 1 п.1,2 ч.3 п.2 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання, у виді позбавлення волі, якщо вона протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

19.06.2025 року Основ`янським районним судом міста Харкова було надіслано на адресу державної виконавчої служби для виконання виконавчий лист №610/3739/24 від 19.06.2025 року стосовно засудженої ОСОБА_3 щодо конфіскації майна в дохід держави.

Частиною 3 ст. 535 КПК України передбачено, що у разі, якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

24.09.2025 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, відомості про, що внесено до реєстрів обтяження рухомого та нерухомого майна.

03.10.2025 року державним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: житлового будинку АДРЕСА_2 . Право власності на житловий будинок підтверджено договором купівлі-продажу земельної ділянки і житлового будинку 20.12.2023 року.

24.09.2025 року державним виконавцем сформовано та направлено запит до Балаклійської міської ради Харківської області про надання вичерпної інформації щодо складу зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 та у разі наявності за зазначеною адресою зареєстрованих неповнолітніх дітей, надати письмовий висновок органу опіки і піклування Балаклійської міської ради з питань, чи призведе примусова реалізація у межах процедури виконавчого провадження житлового будинку, до зменшення або обмеження прав та інтересів неповнолітніх дітей.

22.10.2025 року до Відділу надійшов висновок «про недоцільність примусової реалізації в межах виконавчого провадження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 » із змісту якого встановлено, що в житловому будинку зареєстровані неповнолітні діти : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а житло необхідне для боржника, членів його сім`ї та осіб, які перебувають на його утриманні, тому необхідно вирішити питання про виключення цього житла з переліку майна, на яке звертається стягнення в порядку виконання судових рішень - до досягнення дітьми повноліття або до дати зняття дітей із зареєстрованого місця проживання.

Згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 50 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Згідно ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, відмовлятися від належних дитині майнових прав, зобов`язуватися від імені дитини порукою чи видавати письмові зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.06.2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1301/29431 (далі - Порядку реалізації майна), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, які, зокрема, додаються до заяви на реалізацію арештованого майна.

Схожі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25.11. 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19) від 10.10.2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19).

У постанові від 26.10.2021 року у справі № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання Держвиконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу держвиконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій держвиконавця та/або органу опіки та піклування.

Тобто, на думку Великої Палати Верховного Суду державний чи приватний виконавець повинен звернутися до органу опіки та піклування з метою отримання дозволу на реалізацію житлової нерухомості, право на користування яким мають діти. У випадку відмови органу опіки та піклування виконавець, з метою виконання судового рішення та забезпечення дотриманням прав дітей, повинен звернутися до суду.

Під час розгляду подання ( заяви) суд повинен оцінювати через призму дотримання прав та інтересів дітей добросовісність дій боржника, а саме: з якого часу діти зареєстровані в спірному приміщенні; чи дотримано встановлений чинним законодавством порядок їх реєстрації та вселення у спірне приміщення; чи є спірне приміщення єдиним місцем їх постійного проживання; чи наявне інше приміщення у дітей чи їх батьків або осіб, які їх замінюють, яке може використовуватись як постійне місце проживання; яка ступінь споріднення має місце між дітьми та боржником та інші.

Як вбачається з матеріалів справи 22.10.2025 на адресу державної виконавчої служби з Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області надійшов висновок про недоцільність примусової реалізації в межах виконавчого провадження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , оскільки в ньому зареєстровані малолітні діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Отже з урахування практики Європейського суду з прав людини, слід дійти висновку, що в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати приватні інтереси.

Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, надання дозволу державному виконавцю на примусову реалізацію конфіскованого житлового будинку призведе до фактичного виселення із житла малолітніх дітей, право користування на яке офіційно зареєстровано за ними, та фактично буде підставою для позбавлення права на житло, буде суперечити інтересам малолітніх дітей та стратегічному загальнонаціональному пріоритету, закріпленому в Законі України «Про охорону дитинства», у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надання дозволу на реалізацію арештованого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення 7-денного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1