УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 162/648/24

провадження № 51-3308 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 .

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Любешівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 393 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 цього Кодексу.

Вироком Волинського апеляційного суду від 26 березня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України. Вирок суду першої інстанції скасовано в частині призначеного покарання та звільнення від відбування покарання. Ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 393 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. У решті вирок залишено без зміни.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , у якій він не погоджувався з ухваленими щодо нього судовими рішеннями та порушував питання про їх перегляд у касаційному порядку.

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25 серпня 2025 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам пунктів 3-5 ч. 2, ч. 5 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

Подана касаційна скарга була суперечливою за своїм змістом, зважаючи на те, що засуджений у вступній її частині вказував на оскарження вироку апеляційного суду, тоді як у мотивувальній частині йшлося в тому числі про рішення суду першої інстанції, що перешкодило визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.

Засуджений не наводив у скарзі конкретних порушень закону, допущених судами, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для скасування чи зміни оскаржених судових рішень.

Натомість скаржник цитував рішення судів попередніх інстанцій, не погоджувався з викладеними у них мотивами, а також вказував на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Сформульовані в касаційній скарзі вимоги про скасування вироку апеляційного суду та залишення без зміни вироку місцевого суду не узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.

Також до касаційної скарги на виконання вимог ч. 5 ст. 427 КПК України не було додано копій оскаржених судових рішень.

Крім того, Суд звертав увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України, касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, у якій вказував, що копію повного тексту судового рішення він отримав 19 червня 2025 року, жодних доказів на підтвердження не долучив, та одночасно з цим порушував питання про поновлення строку на касаційне оскарження, що позбавило Суд можливості самостійно встановити початок обрахування строку касаційного оскарження.

Колегія суддів акцентувала увагу на тому, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

При цьому особа, яка подала касаційну скаргу, повідомлялась про те, що у разі невиконання вимог суду, скаргу їй буде повернуто.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами, Суд дійшов висновку, що її необхідно повернути скаржнику з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, копію ухвали Верховного Суду від 25 серпня 2025 року засуджений ОСОБА_4 отримав 03 вересня 2025 року.

02 жовтня 2025 року, як видно з відбитку штемпелю на конверті, тобто вже після закінчення строку на усунення недоліків, засуджений надіслав до Суду копії судових рішень щодо нього, серед яких й ухвалена в порядку передбаченому для розгляду справ про адміністративні правопорушення постанова, яка відповідно до ст. 424 КПК України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Інших документів від скаржника до Верховного Суду не надходило, а тому колегія суддів доходить до висновку, що вимог щодо касаційної скарги засуджений ОСОБА_4 не виконав та недоліків, зазначених в ухвалі від 25 серпня 2025 року, у повному обсязі в установлений для цього строк не усунув.

Положеннями ч. 4 ст. 429 КПК України визначено, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.

Зважаючи на наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути скаржнику.

З цих підстав та, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3