Справа № 237/6963/23
Провадження № 1-кп/177/191/25
У Х В А Л А

Іменем України

14.10.2025 Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.07.2023 року за № 0000543, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

У провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000543 від 01.07.2023 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який надійшов з Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю, визначеною ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.06.2025.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , яке було подане 13.10.2025. Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Посилався на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання останньому міри запобіжного заходу, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, оскільки розуміє високу імовірність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, у разі доведеності винуватості у скоєнні злочину, крім того ОСОБА_4 тривалий час знаходився в районі ведення бойових дій і може використати інформацію щодо місць проходу на неконтрольовану українською владою територію; обвинувачений може реально здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні з якими проходив військову службу в одній військовій частині, у тому числі шляхом залякування; обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачене ст. 408 КК України з метою ухилення від покарання та несення військової служби.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , зважаючи на стадію розгляду провадження, не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового провадження, розглянувши клопотання прокурора та заперечення сторони захисту, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд своїм рішенням має забезпечити не лише їх права, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Розглядаючи заявлене клопотання прокурора відносно ОСОБА_4 суд приходить до висновку про необхідність та доцільність його задоволення та продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, ухвалою слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 03 липня 2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Дія запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 закінчується 25 жовтня 2025 року, що стало підставою звернення сторони обвинувачення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

Суд приходить до висновку, що заявлені під час досудового розслідування ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися і виправдовують застосування обраного запобіжного заходу.

Беручи до уваги вищезазначені ризики, та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України яке відносяться до особливо тяжких злочинів, зокрема санкцією ч. 1 ст. 115 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, за умов не перебування ізольованим від суспільства в межах запобіжного заходу може вчити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, а тому для запобігання вказаним ризикам є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Також суд не може залишити поза увагою обставини інкримінованого кримінального правопорушення, що також підтверджує соціальну неприйнятність вчиненого діяння та виправдовує вимушене обмеження прав обвинуваченого.

Стосовно того, чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України (ч. 1 ст. 184 КПК України).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене суд вважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та зможе запобігти ризикам, які передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які були встановлені судом.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення і за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, суд дійшов висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистих свобод.

Жодних інших обставин, які б спростовували правомірність подальшого тримання обвинуваченого під вартою судом не встановлено.

З огляду на характер кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , який спричинив смерть ОСОБА_6 , керуючись правилами п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 12 грудня 2025 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 15.10.2025 о 12-45 годині.

Суддя ОСОБА_1