ВИРОК

іменем України

31.10.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000232 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2025, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харкові, українця, громадянина України, РНОКПП- НОМЕР_1 , із вищою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, водія-електрика радіо відділення радіо взводу роти зв`язку тилового командного пункту батальйону управління військової частини НОМЕР_2 , солдата, зареєстрованого та проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді водія-електрика радіо відділення радіо взводу роти зв`язку тилового командного пункту батальйону управління військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, в порушення положень Закону України «Про дорожній рух», посягаючи на встановлений законодавством України порядок отримання та використання офіційних документів, відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 (зі змінами), а саме уникаючи проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, підготовки відповідно до встановлених планів і програм складення теоретичного та практичного іспиту у територіальному сервісному центрі МВС, маючи намір на використання підробленого документа, який видається компетентними особами органу державної влади та посвідчує факт, що має юридичне значення, в 2024 році, перебуваючи на території Харківської області, більш точні дата та місце під час досудового розслідування не встановлено, користуючись своїм мобільним телефоном, на сайті в мережі Інтернет (назву якого досудовим розслідуванням встановити не вдалось за можливе) здійснив замовлення завідомо підробленого документу у невстановленої особи, не уповноваженої на складання, видачу та виготовлення відповідного документу за грошову винагороду у розмірі 3000 гривень. Надалі, за допомогою оператора поштового зв`язку «Нова Пошта», солдату ОСОБА_3 було направлено завідомо підроблене посвідчення водія НОМЕР_3 виданого ТСЦ 8044 від 30.09.2024 року дійсне до 30.09.2026 року, з відкритою категорією «В», «С» на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з його фотокарткою, яке не відповідає за способами друку та відсутністю елементів захисту, зразкам аналогічним бланкам посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, тобто є підробленим.

Продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, 30 серпня 2025 року приблизно о 15 год 40 хв солдат ОСОБА_3 рухався транспортним засобом марки «Мерседес Бенц Спрінтер» д.н.з НОМЕР_4 на іноземній реєстрації по автошляху, розташованого між с. Криворіжжя - с. Зелене, Покровського району, Донецької області, був зупинений співробітниками поліції для перевірки документів, та діючи на досягнення єдиного протиправного наміру, спрямованого на використання завідомо підробленого документу при перевірці документів, а саме посвідчення водія на право керування транспортними засобами, розуміючи протиправність своїх дій, використав завідомо підроблений документ, пред`явивши та надавши співробітникам поліції підроблене посвідчення водія на право керування транспортним засобам категорії ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з його фотокарткою, для підтвердження права керування транспортним засобом, яке не відповідає за способами друку та відсутністю елементів захисту, зразкам аналогічним бланкам посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Після цього, на вимогу працівників патрульної поліції, солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи, що він не проходив медичний огляд в порядку, встановленому МОЗ, підготовку відповідно до встановлених планів і програм складення теоретичного та практичного іспиту у територіальному сервісному центрі МВС, та посвідчення водія у встановлений законом спосіб йому не видавалось, пред`явив працівникам патрульної поліції, завідомо підроблений документ посвідчення водія категорії «В», «С», з серійним номером НОМЕР_3 виданого ТСЦ 8044 від 30.09.2024 року дійсне до 30.09.2026 року на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим використав підроблений офіційний документ, який не відповідає зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана:

- письмова заява ОСОБА_3 складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого, є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого за ч.4 ст. 358 КК України, як такі що виразились у використанні завідомо підробленого документу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем служби характеризується позитивно, за місцм проживання скарг не надходило.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.4 ст. 358 КК України.

Тому саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судово-технічної експертизи документів в сумі 1 782,80 гривень.

Речовий доказ:

-водійське посвідчення з серією та номером НОМЕР_3 , видане ТСЦ 8044 від 30.09.2024 дійсне до 30.09.2026, з відкритими категоріями «В,С» на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , - зберігати в матеріалах провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпра ОСОБА_5