У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/9389/25

№ 1-кп/183/2273/25

17 вересня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0001901 від 24.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив :

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0001901 від 24.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001901 від 24.07.2015 за фактом заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що спричинили смерть останньому, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 24.07.2015 до чергової частини Сєвєродонецького МВ надійшло повідомлення від судово-медичного експерта ОСОБА_5 про те, що 24.07.2015 року до моргу з відділення реанімації багатопрофільної лікарні м. Сєвєродонецька, направлено труп ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тілесними ушкодженнями.

За результатами вивчення матеріалів кримінального провадження встановлено що, під час досудового розслідування проведено комплекс слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення особи правопорушника, наявних свідків події та їх допит, однак здобути докази, які безпосередньо вказують, що злочин вчинений конкретною особою не отримано.

Зокрема, допитано як свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка показала, що є дружиною покійного ОСОБА_4 з яким проживали за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 останні пів року сильно зловживав спиртними напоями, вживав алкоголь кожного дня, з ким він вживав алкоголь їй невідомо. На гранті постійного вживання алкоголю, її чоловік почав хворіти на різні хронічні захворювання та між ним виникали конфлікти. 19.07.2015 приблизно о 20 годині 40 хвилин додому повернувся її чоловік ОСОБА_4 . Останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, пройшов у зал квартири, роздягнувся та ліг спати на дивані. Через деякий час ОСОБА_4 попрохав у неї принести йому води, після чого попив воду та ліг спати, нічого їй не розповідав та вона не помітила на його тілі тілесних ушкоджень. Після чого лягла спати в спальній кімнаті, а ОСОБА_4 лишився спати в залі. У ночі ОСОБА_6 чула, що її чоловік стогнав, тому прокинувшись ранком вона підійшла до чоловіка і побачила, що його обличчя, плече та грудна клітина опухлі. Побачивши опухлі частини тіла, вона запитала у чоловіка, де та хто його побив. На її запитання, чоловік відповів, що його ніхто не бив. У зв`язку з тим, що частини тіла ОСОБА_4 були опухлими, вирішила, що у нього відмовили нирки, тому викликала швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала ОСОБА_4 до лікарні. Наступного дня зранку, вона разом з донькою ОСОБА_7 провідали чоловіка у лікарні. ОСОБА_4 почував себе краще, його обличчя більш-менш виглядало природньо. На запитання, що з ним трапилось, нічого не відповів, після чого вони з донькою покинули лікарню. 22.07.2015 вона з донькою ОСОБА_7 знову прийшли провідати ОСОБА_4 у лікарні, останній почував себе погано, з`явилися галюцинації, на запитання відповідав, що не пам`ятає звідки в нього тілесні ушкодження, повідомляв про те, що він не падав та його ніхто не бив. Лікар пояснював стан пацієнта як такий, що має місце на фоні вживання алкоголю та введення лікарських засобів. Наступного дня 23.07.2015 вона зателефонувала до лікарні, де їй повідомили, що її чоловік ОСОБА_4 помер в реанімаційному відділенні лікарні.

Допитано як свідка доньку померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка показала, що її батько зловживав останні пів року алкогольними напоями. 21 та 22.07.2015 разом з матір`ю провідували батька у лікарні, на запитання, де та хто його побив, останній говорив, що його ніхто не бив та він нічого не пам`ятає.

Допитано як свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який показав, що у 2015 році проживав по сусідству з ОСОБА_4 , останній зловживав алкогольними напоями, з ким він вживав алкоголь йому не відомо.

Допитано як свідка ОСОБА_9 , який показав, що у 2015 році проживав по сусідству з ОСОБА_4 , останній зловживав алкогольними напоями, з ким він вживав алкоголь йому не відомо.

Допитано як свідка фельдшера-молодшу сестру хірургічного відділення Сєвєродонецької міської лікарні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка показала, що 20.07.2015 до хірургічного відділення доставлено пацієнта ОСОБА_4 , у якого малися тілесні ушкодження (які саме не пам`ятає). До ОСОБА_4 в лікарню приходили працівники поліції, які спілкувалися з ним в її присутності та яким ОСОБА_4 пояснив, що вказані тілесні ушкодження отримав самостійно у побуті під час падіння, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Проведено судово-медичну експертизу трупа, відповідно до висновку експерта № 324 встановлено множинні тілесні ушкодження на тілі та в області голови. Смерть ОСОБА_4 настала від поєднаної травми, травматичного набряку головного мозку, травматичного крововиливу під оболонку головного мозку.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи зв № 13-324 від 04.01.2016, тілесні ушкодження грудної клітини у ОСОБА_4 не могли утворитися при однократному падінні з положення стоячи та при ударі об тупу тверду поверхню. Також тілесні ушкодження в області голови могли утворитися при однократному падінні з положення стоячи об тупу тверду поверхню.

З урахуванням вищевикладеного, у ході проведення досудового розслідування проведено повний комплекс слідчих та процесуальних дій, спрямованих на повне і об`єктивне дослідження обставин вчиненого правопорушення, однак проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001901 від 24.07.2015 не встановлено осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення.

Вичерпний перелік проведених під час досудового розслідування слідчих (розшукових) дій вказує на дотримання вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Слідчим за погодженням із прокурором, або прокурором у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Разом з цим, закон про кримінальну відповідальність обмежує строки давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення.

Підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності визначені в статті 49 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Отже, враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України є тяжким злочином, строк притягнення до кримінальної відповідальності за який, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, становить 10 років, а з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло понад 17 років, у зв`язку з цим вважає, що дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 284 та абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Потерпілою у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 .

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

У відповідності до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ, які розглядаються Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, була змінена на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-IX від 26.02.2025 затверджено перелік місцевих загальних судів, що перейменовуються. Відповідно до вказаного переліку, Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області перейменовано на Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

У відповідності до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до висновку, до якого дійшов Верховний Суд в постанові від 23.06.2022 у справі 204/2626/21, у разі закриття кримінального провадження на підставі п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, згода потерпілої особи не є обов`язковою.

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні №0001901 від 24.07.2015року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, проведено ряд слідчих (розшукових) дій (повнота та якість яких не є предметом дослідження і, відповідно, не оцінюється судом), проте закінчилися строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Досліджені матеріали досудового розслідування не містять відомостей щодо вручення будь-якій особі повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України є тяжким злочином, строк притягнення до кримінальної відповідальності за який, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, становить 10 років, а з моменту початку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001901 від 24.07.2015рокуминуло понад 10 років, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та наявність передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України підстав для закриття кримінального провадження.

Речові докази у кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284, 314, 372, 376 КПК України, суд,

постановив:

Кримінальне провадження №0001901 від 24.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України закрити на підставі п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України та п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1