Справа № 189/2762/25
Провадження № 1-кс/191/744/25
У Х В А Л А

іменем України

06 жовтня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в режимі відеоконференції з власних технічних засобів клопотання слідчого СВ ВП № 5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000482 від 07.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП №5 Синельниківського РУП звернулася до слідчого судді із вказаним з клопотанням, яке обґрунтовує тим, що СВ ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за процесуального керівництва Дніпровської спеціалізованої прокуратури сфері оборони Східного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні під № 0000482, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом та проходячи її на посаді номера обслуги 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , 03.08.2025 близько 05:00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту з ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання негативних наслідків та бажаючи протиправно заподіяти смерть останньому, на ґрунті особистої неприязні, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_7 , почав хаотично наносити кулаком правої руки та правою ногою удари в область голови і тулубу ОСОБА_7 в загальній кількості не менше сорока ударів, заподіявши останньому численні тілесні ушкодження із залученням декількох ділянок тіла від яких ОСОБА_7 впав на підлогу. Після чого ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на вбивство ОСОБА_7 , за допомогою скотчу зв`язав ноги та руки ОСОБА_7 та перемістив його у спальну кімнату вказаного домоволодіння, після чого покинув місце злочину, закривши вхідні двері до будинку на замок, розуміючи що без надання медичної допомоги ОСОБА_7 настане смерть останнього. В результаті спричинені ОСОБА_6 тілесні ушкодження ОСОБА_7 , призвели до шоку, від якого ОСОБА_7 помер на місці злочину, тобто підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Таким чином, своїми протиправними діями, за викладених вище обставин, солдат ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

09.08.2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 615 КПК України.

10.08.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Санкція частини 1 статті 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років та, відповідно до ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких.

11.08.2025 року ухвалою слідчого судді Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 07 жовтня 2025 року, без визначення розміру застави.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події, протоколом додаткового огляду місця події, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , висновком експерта № 314, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_6 , висновком експерта № СЕ-19/104-25/32935-Д, висновком експерта № КСЕ-19/104-25/33065-Д, висновком експерта № КСЕ-19/104-25/33070-Д, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, в тому числі вилученими у встановлений законом спосіб речовими доказами.

У ході досудового слідства у кримінальному провадженні та вивчення особистості підозрюваного ОСОБА_6 встановлено ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо невиконання ним покладених процесуальних обов`язків.

- підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке, передбачено понесення винною особою покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. До того ж, підозрюваний ОСОБА_6 після вчинення злочину, у якому підозрюється, втік з місця події і протягом тривалого часу переховувався на території м. Харкова. Крім того, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №264 від 21.09.2022 ОСОБА_6 вважається таким, що самовільно залишив військову частину, вказана обставина також свідчить про наявність ризику переховування останнього.

- підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що підозрюваний має мотив та можливість вплинути на свідків, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Також слід взяти до уваги, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- підозрюваний ОСОБА_6 може вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки підозрюваний вчиняючи злочин, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати завдання, що потягне за собою перекладення його обов`язків на інших військовослужбовців, збільшення навантаження на них та посилення загрози їхньому життю. Такі дії підозрюваного вже є опосередкованим посяганням на життя та здоров`я інших військовослужбовців та фактичним висловленням байдужості до їх безпеки. З огляду на це, а також те, що підозрюваному загрожує покарання до 15 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість вчинення останнім злочину, передбаченого ст. 408 КК України («Дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу»).

Крім того, знаходячись на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки характер злочину у вчиненні якого підозрюється останній, а також навички останнього поводження з вогнепальною зброєю як військовослужбовця та доступ під час виконання службових обов`язків до вогнепальної зброї та бойових припасів в тому числі до необлікованих, негативну характеристику з місця служби підозрюваного свідчить про підвищену небезпеку останнього, а тому є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі і злочин проти життя та здоров`я особи.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Неможливість покладення на підозрюваного обов`язків без застосування запобіжного заходу пов`язана з тим, що вказаний спосіб застосування заходу забезпечення і не може бути застосований до особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із порушенням Присяги військовослужбовця Збройних Сил України, особи.

Крім того, перебування поза межами тримання під вартою, підозрюваний як особа, що не має підстав для звільнення з військової служби зобов`язаний буде повернутися до підрозділу, в якому він проходить службу, тобто до місця, де також проходять службу свідки, що беззаперечно створить умови для здійснення тиску на них.

За таких обставин покладення обов`язків без застосування запобіжного заходу не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваногосвідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під варту підозрюваного.

Сторона обвинувачення акцентує увагу суду, що під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою, немає, відсутні докази і наявності в останнього міцних соціальних зв`язків, інших даних, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

У зв`язку з цим, слідчий просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах досудового розслідування, в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що органом досудового розслідування ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області 07.08.2025 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000482 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

10.08.2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Покровського районного Дніпропетровської області від 11.08.2025 року, ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 09.08.2025 року 19.05 год. до 07.10.2025 року 19.05 год., включно, з визначенням місця утримання підозрюваного в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 від 25.09.2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000482 від 07.08.2025 року було продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 10.11.2025 року.

Відповідно до ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, враховано вимоги статей 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При вирішенні питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, враховані докази, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке загрожує йому, у разі визнання його винним, а також характер вчиненого, минуле й особисті та соціальні обставини життя, та його зв`язки з суспільством.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України, оскільки матеріали клопотання містять достатні дані про наявність обґрунтованої підозри по відношенню до ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України. Слідчий суддя взяв до уваги дані, що характеризують особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину. Отже, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, є підставою для початку можливого переховування від слідства та суду.

Наведені обставини переконують, що заявлений ризик та суспільна небезпека особи підозрюваного не зменшилась та виправдовує продовження тримання його під вартою. Відсутні належні об`єктивні і допустимі докази про зменшення або відсутність ризиків передбачених у пунктах 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Домашній арешт, особисте зобов`язання, застава і особиста порука не попередить існуючих ризиків та не забезпечить виконання обов`язків покладених на підозрюваного. Отже клопотання про продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заявлено обґрунтовано. Обставини, зазначені у клопотанні, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Відсутні передумови для застосування підозрюваному менш суворого виду запобіжного заходу.

Не зменшились ризики неналежної процесуальної поведінки з боку підозрюваного, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, суспільну важливість об`єктів посягання, характер та обставини протиправних дій, в яких він підозрюється.

Таким чином, існують законні підстави та виправдані потреби для задоволення поданого слідчим клопотання, про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 176-178, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ ВП № 5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 10 листопада 2025 року.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде складено 08.10.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1