Номер провадження:1-кс/521/3081/25
УХВАЛА

28 серпня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000670 від 17.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, 17.07.2025 року до відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , щодо прийняття мір до невстановлених осіб, які з 14.07.2025 року по теперішній час, маючи умисел на вимагання, тобто вимоги передачі чужого майна, діючи за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, під неіснуючим приводом повернення грошових коштів, з погрозою насильства над потерпілим вимагають грошові кошти у сумі 15 000 доларів США.

20.08.2025 року в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000670 від 17.07.2025 року за супроводженням співробітників УСБУ в Одеській області та за процесуальним керівництвом Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси було проведено заходи з метою викриття правопорушників, які можливо причетні до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме вимоги передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Так, 20.08.2025 року о 17 годині 45 хвилин біля будинку №40 по вулиці Прохоровська у м. Одесі до потерпілого підійшло п`ятеро осіб кавказької національності, серед яких знаходився ОСОБА_5 підійшов до нього і дістав чорний пістолет, залізний з коричневими накладками ручками, і приставив його потерпілому в лівий бік живота, на що останній дуже сильно злякався і почав перейматися за своє життя і сприймати погрози як реальні, оскільки чоловіків було п`ятеро зі зброєю і вони могли зробити що завгодно. Вказані особи почали у нього вимагати грошові кошти за неіснуючий борг та погрожувати фізичною розправою. Після чого ОСОБА_6 став у нього питати скільки при ньому знаходиться грошових коштів, на що потерпілий відповів, що 3000 доларів США. Оскільки, вказані хлопці постійно тримало його в напрузі, то потерпілий передав грошові кошти ОСОБА_6 , в подальшому останніх було затримано співробітниками правоохоронного органу в порядку ст. 208 КПК України.

Так, 20 серпня 2025 року о 22 годині 00 хвилин під час переслідування особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, було здійснено проникнення до квартири АДРЕСА_2 , а саме за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено:

- банківську картку «Приват банк» № НОМЕР_1 , банківську картку «Revolut» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , які поміщені до сейф-пакету Національної поліції України NPU 5075503;

- грошові кошти номіналом 500 гривень 2 купюри серії та номеру АА5287491, ЛВ 2611984; 2 купюри номіналом 200 гривень серії та номер ЗА6883956, ЕВ2145220; 1 купюра номіналом 100 гривень, серія та номер ЕА 8513016, які поміщені до сейф-пакету Національної поліції України NPU 5075504.

20.05.2025 року вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Вивчивши клопотання та матеріали надані до нього, вислухавши думку слідчого, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити, оскільки слідчим доведена необхідність застосування арешту майна, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частина 2 ст. 167 КПК України закріплює, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 статті 170 КПК України, встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, слідчим у клопотанні доведено, що існують підстави ризику, що речі та предмети, які виявлено та вилучено під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , можуть бути зіпсовані, знищені, перетворені, втрачені особою, яка ними володіє, та вказані предмети мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 132, 167, 170, 172, 173, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000670 від 17.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на речі та предмети, які виявлено та вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , а саме:

- банківську картку «Приват банк» № НОМЕР_1 , банківську картку «Revolut» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , які поміщені до сейф-пакету Національної поліції України NPU 5075503;

- грошові кошти номіналом 500 гривень 2 купюри серії та номеру АА5287491, ЛВ 2611984; 2 купюри номіналом 200 гривень серії та номер ЗА6883956, ЕВ2145220; 1 купюра номіналом 100 гривень, серія та номер ЕА 8513016, які поміщені до сейф-пакету Національної поліції України NPU 5075504.

Заборонити користуватись, розпоряджатись та відчужувати майно, на яке накладено арешт, до прийняття рішення, щодо зняття раніше накладеного арешту у встановленому законом порядку.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку передбаченому Постановою КМ України №1104 від 19.11.2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_9