ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 607/15800/21

Провадження № 11-кп/820/85/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів

судового засідання ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, клопотання захисника ОСОБА_9 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000347 від 07.11.2019, за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2023 стосовно обвинуваченого за ч. 2 ст. 367 КК України ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бобулинці Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , працюючого на посаді начальника управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради головного архітектора, раніше не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 367 КК України за відсутністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення та виправдано.

Витрати на проведення експертизи в розмірі 13794,40 грн. віднесено на рахунок держави.

З вироку суду слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він, будучи згідно ст. 18 КК України службовою особою, перебуваючи на посаді начальника Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, неналежно виконуючи свої службової обов`язки через несумлінне ставлення до них, знаючи про невідповідність проекту відведення земельної нормам Законів України, генеральному плану м. Тернополя, плану зонування території м. Тернополя, всупереч наявних зауважень до нього та передбачаючи можливість завдання шкоди охоронюваним законом громадським інтересам внаслідок вибуття земельної ділянки із комунальної власності, легковажно розраховуючи на їх відвернення, здійснив погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із кадастровим номером №:12:012:0042 по АДРЕСА_2 з наступних обставин.

Згідно з розпорядженням міського голови м. Тернопіль №80-к від 04.02.2011 ОСОБА_8 призначено на посаду начальника управління з питань містобудування та архітектури, а відповідно до розпорядження міського голови №74-к від 03.02.2021 його переведено на посаду начальника управління містобудування, архітектури та кадастру головного архітектора міста.

Відповідно до Положення «Про управління містобудування, архітектури та кадастру», яке затверджене рішенням Тернопільської міської ради від 05.01.2011р. №6/4/21, Управління погоджує плани відведення земельної ділянки проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надає переліки обмежень у використанні земельної ділянки, надає викопіювання з містобудівної документації та з топографо-геодезичних матеріалів; надає висновки про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з п.п. 1.1, 1.2. Положення, управління містобудування, архітектури та кадастру (далі - Управління) є виконавчим органом Тернопільської міської ради, підконтрольним та підзвітним міській раді. Управління у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, постановами Верховної Ради України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади, рішеннями Тернопільської міської ради та її виконавчого комітету.

Відповідно до розділу 2 Положення визначено основні завдання Управління, а саме: реалізація державного, місцевого регулювання у сфері містобудування та архітектури, створення та забезпечення містобудівного кадастру, координація діяльності суб`єктів містобудування щодо забудови міської територіальної громади, забезпечення дотримання законодавства у сфері містобудування та архітектури, державних стандартів, норм і правил забудови, організація містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених нормативними та законодавчими актами, рішеннями виконавчого органу, реалізація міських програм у сфері містобудування.

Управління відповідно до покладених завдань, згідно з п.п. 3.13, 3.14, Положення, здійснює функції із погодження плану відведення земельної ділянки проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надає переліки обмежень у використанні земельної ділянки, надає викопіювання з містобудівної документації та з топографо-геодезичних матеріалів, надає висновки про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з розділом 5 Положення, керівництво діяльністю Управління здійснює начальник управління, який за посадою є головним архітектором міської територіальної громади. Начальник представляє Управління у відносинах із іншими державними органами, виконавчими органами міської ради, підприємствами, установами, організаціями, громадянами та іншими особами, організовує виконання завдань Управління.

Відповідно до розділу 6 Положення, начальник та працівники, які вчинили правопорушення, несуть відповідальність, згідно з чинним законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у містах - не більше 0,10 гектара (із врахуванням положень ч. 3 ст. 134 Земельного кодексу України).

Громадянам України за рішенням органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель в межах норм, визначених цим Кодексом (ст. 40 Земельного кодексу України). Громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (ст. 116 Земельного кодексу України).

Порядок приватизації земельних ділянок громадянами визначено ст. 118 Земельного кодексу України. Зокрема, згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються в разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Положення ч.ч. 2, 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, яка була чинною станом на дату підписання Висновку, передбачають погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах заселеного пункту, на якій планується розташування об`єкта будівництва структурним підрозділом виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до ст.ст. 38, 39 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

Згідно зі ст.ст. 1, 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Крім того, відповідно до ст.ст. 16, 18 вказаного Закону планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. План зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту. За порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність до закону.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства. Зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції місцевих рад віднесено прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень місцевих рад віднесено передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Рішенням Тернопільської міської ради №7/2/152 від 24.11.2015р. затверджено Регламент Тернопільської міської ради сьомого скликання, яким визначено порядок діяльності Тернопільської міської ради, її органів і посадових осіб, а також порядок підготовки, погодження (візування) проектів рішень, прийняття та набуття чинності рішень Тернопільської міської ради.

Відповідно до ст. 30 Регламенту, проект рішення готує розробник питання у міській раді, який робить доповідь на пленарному засіданні міської ради. Проекти рішень підписуються їх розробником, візуються начальником в організаційно-виконавчої роботи, юридичною службою ради, профільним заступником міського голови та секретарем ради. Юридична служба робить висновок про відповідність проектів рішень чинному законодавству України, а відповідні виконавчі органи (відділи, управління) надають аргументовану інформацію про можливість виконання рішень у разі їх прийняття. Проекти рішень із відповідним погодженнями, інші документи і матеріали з питань, які виносяться на розгляд ради доводяться до відома депутатів в електронному вигляді, які ознайомлюються з проектами рішень, що мають бути винесені на розгляд сесії міської ради.

Згідно зі ст. 22 Регламенту, постійні депутатські комісії розглядають питання і проекти рішень, які виносяться на розгляд сесії, готують висновки і рекомендації, що приймаються більшістю голосів від загального складу комісії, підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови чи секретарем комісії.

Відповідно до ст. 26 Регламенту, міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні документи та інші акти у формі рішень більшістю депутатів від загального складу міської ради на пленарному засіданні. Рішення міської ради нормативно-правового характеру набувають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо у самих рішеннях не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію (ст. 33 Регламенту).

Органом досудового розслідування встановлено, що 21 лютого 2019 року ОСОБА_11 звернувся із заявою на адресу міського голови м. Тернополя ОСОБА_12 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0997 га для обслуговування (будівництва) житлового будинку за адресою м. Тернопіль, вул. Живова (реєстраційний номер 402351 від 21.02.2019р.).

Земельна ділянка, щодо якої ОСОБА_11 подана заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та в подальшому про затвердження проекту землеустрою, знаходиться та сформована у межах земель, що відносяться згідно з генеральним планом м. Тернополя та планом зонування території м. Тернопіль, затверджених відповідними рішеннями Тернопільської міської ради, до зони змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови Ж-3, щодо якої визначено переважні види використання, супутні види дозволеного використання та допустимі види використання, що потребують спеціальних погоджень, якими не передбачено індивідуальне житлове будівництво.

ОСОБА_8 , будучи службовою особою згідно зі ст. 18 КК України, перебуваючи на посаді начальника Управління, погодив (завізував) проект рішення Тернопільської міської ради «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0997 га за адресою м. Тернопіль, вул. Живова гр. ОСОБА_11 », розроблений відділом земельних ресурсів Тернопільської міської ради, шляхом проставлення власного підпису та власноруч зазначених зауважень щодо зони Ж-3 та невідповідність містобудівній документації «(зона Ж-3, непередбачено містобуд. документацією»).

Указаний проект рішення включено в порядок денний на розгляд 33 сесії Тернопільської міської ради сьомого скликання від 05.04.2019, який підтримано більшістю депутатів Тернопільської міської ради від загального складу, рішенню присвоєно номер №7/33/68 від 05.04.2019 під назвою «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0997 га за адресою вул. Живова гр. ОСОБА_11 ».

У подальшому, на підставі вказаного рішення Тернопільської міської ради від 05.04.2019 №7/33/68 та завдання на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_11 від 15.04.2019 (Договір на проведення робіт із землеустрою №РСЖ-бн від 15.04.2019), КП «Земельно-кадастрове бюро» Тернопільської міської ради проведено розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :12:012:0042), цільове призначення (до відведення) землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність чи користування громадянам чи юридичним особам до відведення), категорія земель землі житлової та громадської забудови, цільове призначення (запропоноване проектом) для будівництва та обслуговування житлового будинку, громадських споруд та будівель).

Комунальне підприємство «Земельно-кадастрове бюро» Тернопільської міської ради в особі ОСОБА_13 звернулося із заявою від 23.04.2019 на адресу начальника Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради ОСОБА_8 про видачу висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки (вх. №971/14 від 23.04.2019).

08 травня 2019 ОСОБА_8 , як начальник Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, в приміщенні службового кабінету №205 Управління (м. Тернопіль, вул. М.Коперника,1) здійснив погодження проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки, внаслідок видачі Висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №1042/14 від 08.05.2019, що підготовлений невстановленою слідством особою, шляхом його власноручного підписання та проставлення відтиску круглої печатки Управління.

Проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки згідно із ст. 186 ЗК України погоджено відповідно до висновку Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №4424/82-19 від 20.05.2019.

Надалі ОСОБА_11 10 травня 2019 звернувся із заявою на адресу міського голови м. Тернополя ОСОБА_12 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0997 га для обслуговування (будівництва) житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер №448313 від 10.05.2019).

Вказаний проект рішення включено до порядку денного на розгляд 35 сесії Тернопільської міської ради сьомого скликання від 05.04.2019, який підтримано більшістю депутатів Тернопільської міської ради від загального складу, рішенню присвоєно номер №7/35/162 від 06.06.2019 під назвою «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0997 га за адресою вул. Живова гр. ОСОБА_11 ».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 05 липня 2019 на підставі рішення Тернопільської міської ради №7/35/162 від 06.06.2019 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_11 на земельну ділянку із кадастровим номером №:12:012:0042 по АДРЕСА_2 з цільовим призначенням «для обслуговування (будівництва) житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Згідно з Висновками експертів за результатами проведення комплексної експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи №646/647/648/200-22 від 09.06.2020, проведеної Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, орієнтовна ринкова вартість вищевказаної земельної ділянки становить 1 305 770 грн. (1359,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян), що згідно п. 4 примітки до ст. 364 КК України є тяжкими наслідками.

Такі дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 367 КК України, як неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, що пов`язані з діяльністю у сферах архітектури, містобудування, земельних правовідносин на строк 3 роки зі сплатою штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, посилаючись на те, що обвинувачений, всупереч своїй обізнаності в незаконності виділення земельної ділянки ОСОБА_11 , цільовим призначенням якої є будівництво багатоквартирних будинків, що підтверджується його візуванням на проекті рішення сесії ТМР № 7/33/68 від 05.04.2019, незважаючи на те, що форма і зміст земельної ділянки, які не відповідали генеральному плану м.Тернополя та плану зонування території м.Тернополя, не змінились, здійснив погодження проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки та видав висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, який власноруч підписав та закріпив відтиском круглої печатки Управління. Внаслідок цих його дій розпочався незворотній процес вибуття вказаної земельної ділянки з власності територіальної громади міста.

Вказує на те, що паралельно із цим висновком, який був виданий Управлінням Тернопільської міської ради, 20.05.2019 за № 4424/82-19 видано висновок ГУ Держгеокадастру у Сумській області, яким погоджено проект землеустрою та вказано що останній відповідає вимогам нормативно-правових актів, проте, експерту не було надано інформацію про категорію земель та склад угідь земельної ділянки на момент складання проекту землеустрою, а тому вважає що ним не брались до уваги категорійність та склад земель, що визначені ст.ст.18,19 ЗК України та за наявності вказаної інформації цей висновок був би негативним.

З огляду на вимоги ст.50 ЗУ Про землеустрій, згідно з якою матеріали погодження проекту землеустрою (висновки Управління містобудування та архітектури та Держгеокадастру) є складовою частиною проекту землеустрою та абз.6 ч.3 ст.20 ЗК України, яким визначено, що рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку ст.186-1 ЗК України, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення, вважає, що непогодження проекту землеустрою (складання негативного висновку або відмова у видачі висновку) та як наслідок не виготовлення проекту землеустрою призводить до неможливості передання проекту землеустрою на розгляд депутатського корпусу міської ради для його затвердження.

Стверджує, що стадія проходження проекту землеустрою, в частині його візування та затвердження управліннями та відділами ради, є обов`язковою та такою, що забезпечує перевірку документів перед переданням проектів на розгляд відповідній раді, оскільки депутатський корпус не перевіряє та не повинен перевіряти проект землеустрою на відповідність його вимогам чинного законодавства, тому ОСОБА_8 , видавши Висновок створив умови за яких земельна ділянка протиправно вибула з власності територіальної громади міста.

Переконує, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які підтвердили що до виключної компетенції начальника управління містобудування, архітектури та кадастру ТМР ОСОБА_8 відноситься перевірка земельної ділянки на предмет її відповідності плану зонування території м.Тернополя, генеральному плану міста та вимогам чинного законодавства. Вважає надуманими показання цих свідків щодо можливості прийняття сесією ради рішень за наявності заперечень до проектів рішень та виключної компетенції депутатів ради у прийнятті рішення шляхом голосування або відмову у цьому, оскільки орган місцевого самоврядування у відповідності до вимог абз. 6 ч.3 ст.20 ЗК України, лише, після отримання проекту землеустрою, погодженого у відповідності до вимог ст.186-1 КК України, може прийняти рішення про його затвердження.

Апелянт зазначає, що у відповідності до вимог ст.186-1 ЗК України розробник проекту землеустрою при виконанні технічної документації, в порядку, визначеному ЗК України, звертається до структурного підрозділу ради у сфері містобудування, архітектури та кадастру з метою отримання погодження (висновку) про відповідність земельної ділянки плану зонування території м.Тернополя, генеральному плану, а тому безпосередньо ОСОБА_8 , а не розробник проекту повинен був перевірити та надати висновок щодо невідповідності документів із землеустрою містобудівній документації.

Суд, самостійно оцінивши матеріали проектної документації, безпідставно не взяв до уваги висновок комплексної експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи від 09.06.2020, яким підтверджено невідповідність земельної ділянки генеральному плану м.Тернополя, плану зонування території м.Тернополя, вимогам чинного законодавства, та встановлено, що за складом та правилами оформлення проект землеустрою відповідає вимогам земельного законодавства, проте, за змістом він суперечить вимогам ст.28 ЗУ Про землеустрій, ч.7 ст.118, ч.6 ст.186-1 ЗК України, а також ст.18 та ч.4 ст.24 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності, та ці невідповідності є підставою для відмови у затвердженні документації. На підтвердження доводів про те, що до виключної компетенції обвинуваченого входить перевірка проекту землеустрою на відповідність вимогам містобудівного та земельного законодавства наводять показання свідка ОСОБА_17 , який був депутатом ТМР та входив до складу постійної комісії з питань містобудування, щодо відсутності у нього знань у сфері містобудування та архітектури та виключно рекомендаційного характеру висновків комісії .

Прокурор стверджує, що саме з моменту незаконної видачі обвинуваченим висновку і розпочалась суспільна небезпека та незворотній процес відчуження майна громади міста Тернополя, та якщо б він дотримувався законної позиції щодо невідповідності земельної ділянки містобудівній документації м.Тернополя, розробник не зміг би виконати проект землеустрою, і, як наслідок, він не був би переданий на затвердження депутатам ТМР, його діями було завершено погоджувальну стадію проекту відведення, внаслідок чого проект був переданий в орган місцевого самоврядування та його Висновок слугував підставою для прийняття відповідного рішення депутатським корпусом, у якого не було законних підстав не голосувати за його прийняття, тому вважає що саме ним було створено такі умови, в яких земельна ділянка, що належала територіальній громаді м.Тернополя протиправно вибула з її володіння

Позицію ОСОБА_8 , який вказав, що підставою для прийняття такого рішення слугували не вимоги чинного законодавства, а рішення сесії Тернопільської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою вважає необґрунтованою.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 03.11.2023 вищезазначений вирок стосовно ОСОБА_8 залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора - відхилено.

Постановою Верховного Суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 20.08.2024 ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 03.11.2023 стосовно ОСОБА_8 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 30.12.2024 апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2023 стосовно ОСОБА_8 без змін.

19 червня 2025 ухвалою Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду частково задоволено касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 30.12.2024 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

17.07.2025 ухвалою Верховного Суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду матеріали кримінального провадження № 0000347 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2023 року передано на розгляд із Тернопільського апеляційного суду до Хмельницького апеляційного суду.

В ході апеляційного розгляду захисник ОСОБА_9 подав письмове клопотання від 20.01.2026 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження № 0000347 від 07.11.2019, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на підтримку поданого клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за строками давності та закриття кримінального провадження, думку прокурора, який не заперечив проти задоволення клопотання, перевіривши доводи, поданого клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.3 ст.285 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Звільнення від кримінальної відповідальності передбачено положеннями статті 49 КК України, і є підставою для закриття кримінального провадження, на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України.

Захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , звернувся до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Вказане клопотання підтримав в суді апеляційної інстанції і обвинувачений ОСОБА_8 та просив його задовольнити.

На підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 3 статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 8 статті 284 КПК України закриття кримінального провадження, на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. Тоді кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, в залежності від позиції підозрюваного чи обвинуваченого та за наявності підстав для закриття кримінального провадження, вимоги процесуального закону передбачають альтернативні варіанти щодо розгляду питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Обвинуваченому ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України, який відповідно до положень статті 12 КК України та санкції зазначеної статті, є нетяжким злочином, за який передбачено, зокрема, покарання у виді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду в разі настання обставин, передбачених частиною 1 статті 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено.

У даному випадку, відповідно до обвинувального акту злочин ОСОБА_8 було вчинено у 2019 році, тобто понад п`ять років тому, а відтак, строк давності притягнення, останнього, до кримінальної відповідальності закінчився у 2024 році.

Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості щодо вчинення цим обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, а також щодо ухилення його від органів досудового розслідування або суду, тому перебіг давності не зупинявся, підстав для не застосування положень пункту 3 частини 1 статті 49 КК України немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що клопотання захисника ОСОБА_9 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.367 КК України, на підставі вимог ст.49 КК України, та закриття провадження підлягає задоволенню.

При цьому процесуальні витрати, а саме вартість проведених в кримінальному провадженні експертиз на загальну суму 13 794,40 грн підлягає віднесенню на рахунок держави.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2023 стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити обвинуваченого за ч. 2 ст. 367 КК України ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрити, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 13 794, 40 (тринадцять тисяч сімсот дев`яносто чотири гривні сорок копійок) грн віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2