Провадження № 1-кс/932/4007/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_4 , погодженого прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України,

в межах досудового розслідування №0000122 від 11.10.2024,

В С Т А Н О В И В :

Позиції сторін.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що командир 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 та командир гранатометного взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, наприкінці 2024 року, перебуваючи в АДРЕСА_2 , перевищуючи службові повноваження, в умовах воєнного стану, застосували насилля до військовослужбовця цієї військової частини ОСОБА_10 .

Слідчий зазначає, що 26.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України, 03.07.2025 до нього застосовано запобіжний заходу у вигляд тримання під вартою до 25.08.2025.

Строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді від 22.08.2025 відмовлено у продовженні строку тримання під вартою.

Разом із тим слідчий вказує, що існування ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, навели пояснення, аналогічні фабулі клопотання.

Сторона захисту вказувала на необґрунтованість та недоведеність заявлених ризиків, на зразкову попередню процесуальну поведінку підозрюваного, на участь підозрюваного у захисті батьківщини з 2022 року, його позитивну характеристику за місцем служби. Підозрюваний та захисники просили відмовити у задоволенні клопотання.

Встановлені обставини.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000122 11.10.2025 внесено відомості за ч.2 ст.28 ч.5 ст.426-1 КК України.

Згідно фабули кримінального провадження, командир 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 та командир гранатометного взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, наприкінці 2024 року, перебуваючи в АДРЕСА_2 , перевищуючи службові повноваження, в умовах воєнного стану, застосували насилля до військовослужбовця цієї військової частини ОСОБА_10

11.10.2024, 18.12.2024 та 17.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань також внесено відомості щодо вчинення інших кримінальних правопорушень.

26.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2 ст.28 ч.5 ст.426-1 КК України, застосування нестатутних заходів впливу із застосуванням насильства щодо підлеглого, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Стороною обвинувачення надано наступні докази обґрунтованості підозри: відеозапис події, на якому особа подібна на підозрюваного ОСОБА_9 та інша особа, якої не видно принижують військовослужбовця, знущаються та б`ють його; висновок експертизи якою встановлено, що голос іншого учасника події належить підозрюваному ОСОБА_5 ; протокол допиту потерпілого, протокол слідчого експерименту з ним та протоколи огляду вказаного відеозапису із потерпілим за якими останній вказує про нанесення йому ударів обома підозрюваними; висновок експертизи за яким у потерпілого виявлено легкі тілесні ушкодження.

Стороною обвинувачення надано докази що стосуються інших кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді від 28.06.2025 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на гауптвахті стосовно ОСОБА_5 строком 25.08.2025.

Слідчим 28.07.2025 та 31.07.2025 призначено судово-портретні експертизи, які надано експертам 13 та 19 серпня 2025 року.

Постановою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 21.08.2025 строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців. Підстави продовження аналогічні наведеним у клопотанні до слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді від 22.08.2025 відмовлено у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Слідчий суддя вказав про обґрунтованість підозри.

Підставою відмови вказано відсутність у клопотанні викладу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та відсутність у сторони обставин, які перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Застосоване законодавство.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У ситуаціях з позбавленням свободи особливо важливим є дотримання загального принципу правової визначеності. Таким чином, дуже важливо, щоб умови позбавлення свободи були чітко визначені у національному законодавстві, а правозастосовна практика була передбачувана для того, щоб був дотриманий стандарт «законності», встановлений Конвенцією, який вимагає, щоб всі закони були достатньо чіткими, щоб дозволити особі (в разі необхідності користуючись порадою) в розумній мірі за конкретних обставин передбачити наслідки, які можуть бути результатом конкретних дій («Хлаіфія та інші проти Італії» (Khlaifia and Others v. Italy) [ВП], 2016, § 92; «Дел Ріо Прада проти Іспанії» (Del Rio Prada v. Spain) [ВП], 2013, § 125; «Крянге проти Румунії» (Creangг v. Romania) [ВП], 2012, § 120; та «Медвєдєв та інші проти Франції» (Medvedyev and Others v. France) [ВП], 2010, § 80).

Положення, які тлумачаться національними органами влади непослідовним та взаємовиключним чином, так само не відповідають стандарту «якості закону», передбаченому Конвенцією («Насруллоєв проти Росії» (Nasrulloyev v. Russia), 2007, § 77; «Єчус проти Литви» (Jeиius v. Lithuania), 2000, §§ 53-59). Однак, за відсутності будь-якої судової практики, тлумачення національного законодавства не належить до повноважень Суду. Таким чином, він може і не дійти висновку про порушення національними судами процедури, встановленої законом («Влох проти Польщі» (Wіoch v. Poland), 2000, §§ 114-116; «Вінтерверп проти Нідерландів» (Winterwerp v. the Netherlands), 1979, §§ 48-50).

Висновки.

Щодо меж судового розгляду.

Останній раз питання запобіжного заходу підозрюваному розглядалося 22.08.2025, за 11 до даного розгляду.

Вважаю, що принцип правової визначеності гарантує підозрюваному, що за тих самих обставин, при новому розгляді слідчий суддя не прийме протилежного рішення.

Тому вирішуючи клопотання, враховую лише ті обставини, які не були враховані 22.08.2025, в тому числі обставини які змінилися після цієї дати.

Обґрунтованість підозри.

Про наявність обґрунтованої підозри було встановлено в ухвалі слідчого судді від 22.08.2025.

Слідчим суддею надано висновки щодо наданих стороною обвинувачення доказів та заперечень сторони захисту.

Нових доказів та доводів щодо обґрунтованості підозри сторонами не надано.

Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри зводиться до часткової зміни формулювань та не змінює суті підозри, тому не викликає необхідності додаткового аналізу.

Відтак висную про наявність обґрунтованої підозри.

Щодо ризиків.

Ризик переховування, окрім тяжкості покарання (чим обмежувалося мотивування попереднього клопотання), доповнено фактом не з`явлення підозрюваного до слідчого судді 28.06.2025, можливістю покинути територію України та посиланням на рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України».

Обставини, що мали місце 28.06.2025 недоведені та не є актуальними на даний час.

Сама по собі можливість особи виїхати за межі України, яка також не доведена, не сильно збільшує ризик переховування, а відповідна можливість може бути виключена обов`язком здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон.

Зважаючи на тяжкість покарання не можливо виключити той факт, що підозрюваний не буде переховуватися.

Разом із тим, зважаючи на те, що підозрюваний після звільнення його з під варти повернувся до військової частини та не вчинив спроб переховування, з`явився до слідчого та до слідчого судді, а його пересування обмежене військовою службою, ризик переховування не дає підстав для обмеження свободи підозрюваного.

Стороною захисту заявлено ризик впливу на потерпілого та на іншого підозрюваного, який мотивується подальшим проходженням служби підозрюваним та заявою про застосування заходів безпеки від потерпілого.

Разом із тим, в судовому засіданні з`ясовано, що потерпілий звільнений зі служби, а підозрювані проходять її в різних військових частинах.

Також враховую, що від моменту події травень 2024 року (потерпілий звернувся до правоохоронних органів в жовтні 2024 року) і до затримання підозрюваного червень 2025 року, потеплілий, який перебував у підпорядкуванні підозрюваного, не просив про заходи безпеки.

Зважаючи на описане, враховуючи фабулу кримінального провадження, наявність двох підозрюваних та сучасні можливості комунікації, погоджуюсь із наявністю ризику впливу на потерпілого та іншого підозрюваного, проте такий ризик є незначним.

Також стороною обвинувачення заявлено ризики: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (може впливати на свідків та він не з`явився за викликом слідчого 25.08.2025); вчинити інше правопорушення (вплив на потерпілого та самовільне залишення військової частини).

Такі доводи відхиляються.

Так в ухвалі від 22.08.2025 встановлено відсутність ризику впливу на свідків через відсутність свідків події та її фіксації на відео.

Підозрюваний та захисник пояснили відсутність підозрюваного 25.08.2025 необхідністю з`явитися у військовій частині, про зо вони повідомляли слідчого. Крім того підозрюваний з`явився до слідчого 01.09.2025 та 02.09.2025 до слідчого судді.

Вплив на потерпілого вже враховано вище. Крім того, зважаючи на звільнення потерпілого зі служби та подальша поведінка підозрюваного дають можливість припустити відсутність злочинного впливу на потерпілого.

Інші обставини.

Незважаючи на те, що дане клопотання є клопотанням про застосування запобіжного заходу, зважаючи на те, що підозрюваний попередньо утримувався під вартою, при його розгляді слід враховувати й обставини, визначені ст.199 КПК України.

В ухвалі від 22.08.2025 фактично вказувалося про зволікання сторони обвинувачення із завершенням досудового розслідування.

При цьому таке зволікання мало місце як до повідомлення про підозру (з жовтня 2024 року коли потерпілий подав заяву про вчинення злочину, з січня 2025 року коли у підозрюваних провели обшуки по червень 2025 року) так і після цього (з 26.06.2025 до скерування для виконання постанов про призначення експертиз яке мало місце 13 та 19.08.2025).

Нових мотивів та доказів з цього приводу клопотання не містить.

Переконаний, що наведене виключає можливість подальшого обмеження волі підозрюваного, як свавільного.

Підтвердженням правильності такого висновку є й рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України», на яке покликався прокурор. Зокрема у цій справі Європейський суд вчергове вказав, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Звертаю увагу прокурора, який вочевидь не прочитав вказане рішення до кінця, що таким рішення встановлено порушення Україною пункту 3 статті 5 Конвенції (немотивоване тримання особи під вартою) та стягнуто із України 4 100 євро відшкодування моральної шкоди.

Також звертаю увагу сторони обвинувачення на останнє речення ч.2 ст.177 КПК України, за яким слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Підсумок.

Нові обставини вказують на можливі ризики неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, проте очевидно не дозволяють обмежити його свободу.

Належна процесуальна поведінки підозрюваного після звільнення з під варти, відсутність доводів та доказів щодо його фінансового стану, не дозволяє навіть обтяжити його заставою.

В свою чергу покладення на підозрюваного обов`язків, визначених ст.194 КПК України, є необхідним для мінімізації встановлених ризиків, вбачається достатнім для цього та не буде свавільним.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_10 та іншим підозрюваним ОСОБА_9 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

В разі невиконання покладених даною ухвалою обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії обов`язків визначити до 26.09.2025.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 05.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1