1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2108/22 1-кп/335/130/2026
20 січня 2026 року м. Запоріжжя
17.12.2025 до суду від адвоката ОСОБА_6 , який здійснює захист ОСОБА_5 , надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження.
У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали вказане клопотання в частині обвинувачення за ч.4 ст.358 КК України, та просили його задовольнити.
Прокурор та представник потерпілої особи у судовому засіданні не заперечували проти задоволення вказаного клопотання сторони захисту, зазначивши, що строк давності за ч.4 ст.358 КК України на даний час сплив, та звернення з таким клопотанням є правом обвинуваченого.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.358 КК України та закриття кримінального провадження у цій частині, виходячи з наступного.
- довідки № 87, виданої 17.07.2015 ВАТ «Якутське будівельно - монтажне об`єднання» (м. Якутськ, Республіка Саха (Якутія), російської федерації);
- довідки №48, виданої 05.08.2015 ВО «Розгазенергоремонт» м. Брянськ, російської федерації).
Після цього, продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, ОСОБА_5 надав копію трудової книжки при поданні заяви на призначення пенсії, згідно якої в період з 01.09.1971 по 11.06.2007 останній працював у наступних установах: в професійному-технічному училище № 1 м. Запоріжжя, у період з 01.09.1971 по 19.07.1973; на Запорізькому металургійному комбінаті «Запоріжсталь» у період з 10.10.1973 по 06.11.1974 ; у виробничому об`єднанні «ГАММА» у період з 03.11.1987 по 19.12.1991; у дитячому оздоровчому таборі «Сокіл» Казенного підприємства Запорізький титано-магнієвий комбінат у період з 14.02.1992 по 26.10.1998; на казенному підприємстві Запорізький титано-магнієвий комбінат у період з 03.12.1998 по 29.11.1999.
На підставі наданих ОСОБА_5 документів, 27.08.2015 останнього взято на облік у Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з правом отримувати пенсію за віком.
У зв`язку з чим, на підставі отриманої інформації, 25.01.2019 органами Пенсійного фонду прийнято рішення № 9/05 про припинення виплати пенсії, у зв`язку з не підтвердженням трудового стажу.
Крім того, в ході досудового розслідування було направлено запити до установ в яких відповідно до трудової книжки працював ОСОБА_5 , та встановлено наступне:
- в професійному-технічному училище № 1 м. Запоріжжя, у період з 01.09.1971 по 19.07.1973 ОСОБА_5 не навчався;
- на Запорізькому металургійному комбінаті «Запоріжсталь» у період з 10.10.1973 по 06.11.1974 працевлаштований не був;
- у виробничому об`єднанні «ГАММА» у період з 03.11.1987 по 19.12.1991 працевлаштований не був;
- у дитячому оздоровчому таборі «Сокіл» Казенного підприємства Запорізький титано-магнієвий комбінат у період з 14.02.1992 по 26.10.1998 працевлаштований не був;
- на казенному підприємстві Запорізький титано-магнієвий комбінат у період з 03.12.1998 по 29.11.1999 працевлаштований не був.
Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідома підробленого документа.
Суд, відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченому суть пред`явленого обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності (ст. 49 КК України) з нереабілітуючих підстав і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також судом у судовому засіданні роз`яснено, що у разі, якщо обвинувачений щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Положеннями статті 49 КК України (в редакції, яка діяла на час скоєння кримінального правопорушення) визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції, яка діяла на час скоєння кримінального правопорушення) особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Санкцією ч.4 ст.358 КК України (в редакції станом на день вчинення) передбачено покарання у вигляді: штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України (в редакції станом на день вчинення) відноситься до злочину невеликої тяжкості.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).
Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту, це 27 серпня 2015 року.
Судом не встановлено обставин переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2,3 ст. 49 КК України.
Згідно з п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).
У судовому засіданні обвинувачений висловив своє чітке бажання про застосування строків давності та закриття кримінального провадження.
У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).
Також слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 по справі № 462/7282/14-к зазначено, що визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення, з визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Аналогічний висновок викладений і у Постановах Верховного Суду від 12.11.2019 по справі № 566/554/16-к, від 26.03.2020 по справі № 730/67/16-к.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 по справі № 455/229/17 зазначено, що дотримання умов, передбачених ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою для суду підставою щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності, навіть у разі невизнання вини останньою.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, за яким обвинувачується ОСОБА_5 (в редакції станом на день вчинення) відноситься до злочину невеликої тяжкості, строк притягнення до кримінальної відповідальності, на даний час, сплив (27.08.2018), суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності слід задовольнити і звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.
Керуючись ст.49 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 288, 372, 395 КПК України, суд -
Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо апеляційна скарга була подана, вона набуває законної сили, якщо не скасована, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1