Справа № 507/185/26
Провадження № 1-кп/507/16/2026
Номер рядка звіту 69
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 рокуселище Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні приміщенні суду в селищі Любашівка Одеської області в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження за № №0000005, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2026 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тобол Ранановського району Кустанської області Республіки Казахстан, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді стрілець помічник гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому звані «солдат», згідно ст. 89 КК України не маючого судимість,

про обвинувачення у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки за встановлених досудовим розслідуванням обставин:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на посаді стрілець помічник гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому звані «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 10 грудня 2025 року приблизно о 19:00 годині, проходив поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння, яке перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_4 , розташованого за адресою:

АДРЕСА_2 Так , 10 грудня 2025 року приблизно о 19:00 годині, ОСОБА_3 реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, в порушення вимог статті 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла чи іншого володіння особи, за відсутності власника домоволодіння, без дозволу та всупереч його волі, через незачинену хвіртку паркану, незаконно проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та підійшовши до дверей будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою, належного ОСОБА_4 , переконавшись у відсутності власника, відчинив незачинені вхідні двері вказаного будинку та незаконно проник в середину, чим порушив право на недоторканість житла.

Крім того, ОСОБА_3 02 грудня 2025 року приблизно о 22:30 годині проходив поблизу домоволодіння, що розташоване з адресою: АДРЕСА_3 , прийшов до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник умисел спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння, яке перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, 02 грудня 2025 року приблизно о 22:30 годині,

ОСОБА_3 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, в порушення вимог статті 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла чи іншого володіння особи, за відсутності власника, без дозволу та всупереч його волі, незачинену хвіртку паркану, незаконно проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та підійшовши до вікна кухні на території домоволодіння належного ОСОБА_5 , переконавшись у відсутності власниці, за допомогою сили рук відштовхнув шибку вікна вказаного приміщення та незаконно проник в середину, чим порушив право на недоторканість житла.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , складену в присутності захисника ОСОБА_6 , в якій він зазначає, що свою вину у вчиненні кримінальних проступків беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

До обвинувального акту надано письмову заяву потерпілої ОСОБА_5 , згідно якої вона не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Також до обвинувального акту надано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 , згідно якої вона не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, те, що обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, заяви потерпілих про згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без їхньої участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого та потерпілих, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали обвинувального акту та зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні інкримінованих кримінальних проступків повністю доведена.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, за місцем проживання характеризується негативно, проживає одиноко, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікарня-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, також суд враховує пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд згідно ст.66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

За таких обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_3 не обирався. Клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили від прокурора не надходило.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчинені кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду області через Любашівський районний суд Одеської області з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1