Справа №463/1474/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2025 р. Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Сокаль обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001092 від 23.10.2024р. про обвинувачення - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження та реєстрації - АДРЕСА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у військовому званні «солдат», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Військовослужбовець НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 23.08.2024р. не прибув до визначеного місця служби, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де перебував до моменту його фактичного затримання 20.12.2024р.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив нез`явлення вчасно на службу тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому не визнав. Повідомив, що 15.03.2025р. він їхав за кордон та у пункті пропуску його зняли з автобуса та відвезли для перевірки документів. Він пред`явив військовий квиток, що він є знятим із військового обліку і є непридатним для військової служби. Після перевірки прикордонник повідомив йому, що він не може виїхати з а кордон так як є військовий стан. Зазначає, що на противагу він мав право на виїзд за кордон і він ним скористався. Через півтори години за ним приїхали працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 та на наступний день у суботу 16.03.2024р. його направлено на проходження ВЛК. Він пройшов ВЛК і був направлений у НОМЕР_1 прикордонний загін де розпочали оформляти його документи, однак без проходження обстеження і надали висновок, що він є придатним для служби. 18.03.2024р. прикордонники відвезли його в н.п. Варяж на навчання, де він просив пройти ВЛК та йому було відмовлено та де він перебував вісім днів. З Варяжа його було направлено в н.п. Мисенець Самбірського району для несення служби, де він перебував півтора місяця. Він домігся скерування на обстеження та був скерований у НОМЕР_1 прикордонний загін де п`ять днів проходив обстеження. Лікарями надано виписки із діагнозами, однак висновку про придатність не вказано. Після комісії його повторно було відправлено у Мисенець , де він написав рапорт на начальника щодо повторного обстеження. Його повторно було скеровано у НОМЕР_1 прикордонний загін де він пройшов ВЛК та у той самий день відправлено назад у Мисенець без висновку придатний чи ні до служби. 14.05.2024р. його було доставлено в м. В.Мости на навчання, де він прийшов до лікарів та просив направлення на повторне обстеження в чому йому двічі відмовили. 18.06.2024р. він був скерований у н.п. Мостиська де був два дні та направлений в м. Харків. У Харківській області перебував в с. Білий Колодязь, де 24.06.2024р. був направлений на МРТ в м. Харків. Обстеження слід було описати в м. Чугуїв у лікарню, де його оглянули та направили у стаціонар. Потім він повернувся у с. Білий Колодязь де був три дні, після чого був відправлений на позиції для несення служби. Через місяць була ротація і він був відправлений у Волинську область. 29.07.2024р. всіх було скеровано на ВЛК, де його запитали про захворювання однак нічого не перевіряли. 05.08.2024р. у нього розпочалася відпустка і він поїхав додому. Йому зателефонував командир і сказав щоб він 22.08.2024р. прибув на ВЛК у прикордонний загін, де замість комісії він проходив обстеження, де невропатолог його не оглядала та написала виписку. Він вирішив, що є непридатним для служби та поїхав додому. З дому він зателефонував командиру та все розказав та, що медичних документів він не робив. Вдома він проходив у лікарні обстеження та оскаржував рішення ВЛК. 20.12.2024р. за ним додому приїхали з ІНФОРМАЦІЯ_5 та виламали двері, він викликав працівників поліції та повідомили, що він у розшуку. Після цього його відвезли у суд, де обирали запобіжний захід. Він сплатив заставу та поїхав додому. Слідчий направляв йому повістки кожен день, однак були свята і він не хотів їхати. 06.02.2025р. за ним приїхала поліція та повезли у суд в м. Львів.

Незважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , який не визнає вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.5 ст.407 КК України, його вина, підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, а саме:

витягом з ЄРДР №0001092 від 23.10.2024р., відповідно до якого згідно повідомлення відомо, що військовослужбовець НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_5 24.08.2024р. в умовах воєнного стану самовільно залишив розташування військової частини (Т.1 а.с. 162); повідомленням начальника НОМЕР_1 прикордонного загону про вчинення військовослужбовцем, солдатом ОСОБА_5 кримінального правопорушення (Т.1 а.с. 180); висновком службового розслідування затвердженого начальником НОМЕР_1 прикордонного загону (Т.1 а.с. 181-187); рапортом начальника служби охорони здоров`я НОМЕР_1 прикордонного загону, зокрема згідно якого ОСОБА_5 повідомив про проходження у ЛВМКЦ ВЛК, однак в ході звірки 24.08.2024р. з`ясовано, що солдат не прибув до ЛВМКЦ (Т1 а.с. 190); витягами з наказів начальника НОМЕР_1 прикордонного загону (Т.1 а.с. 195-196); повідомленнями про неприбуття з лікування військовослужбовця ОСОБА_5 (Т.1 а.с. 197-202); службовою характеристикою на солдата ОСОБА_5 (Т.1. а.с. 203); медичною характеристикою солдата ОСОБА_5 (Т.1 а.с. 204); довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії №796 від 11.02.2025р., відповідно до якої ОСОБА_5 придатний до військової служби (Т.2 а.с. 60).

Також свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що працює на посаді начальника служби охорони здоров`я НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ. На підставі направлення на медичний огляд було скеровано військовослужбовця ОСОБА_5 , який прибув 22.08.2024р. до прикордонного загону та отримав усі документи для проходження ВЛК у Львівському ВМЦЦ ДПС України. Цього дня 22.08.2024р. ОСОБА_5 розпочав проходження ВЛК та мав продовжити його проходження наступного дня. Однак, 23.08.2024р. для проходження ВЛК він не прибув та був відсутнім за місцем несення служби. 23.08.2024р. він зателефонував ОСОБА_5 та останній повідомив, що проходить цього дня ВЛК, однак при проведенні звірки з приймальним відділенням Львівського ВМЦЦ ДПС України встановлено, що військовослужбовець для продовження ВЛК не прибув. Він написав за даного приводу рапорт на ім`я в.о. начальника прикордонного загону.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що перебуває на посаді начальника відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 . 22.08.2024р. солдат ОСОБА_5 прибув до служби охорони здоров`я загону та отримав всі документи для проходження ВЛК у Львівському ВМЦЦ ДПС України. 23.08.2024р. від начальника служби охорони здоров`я надійшов рапорт, що військовослужбовець не прибув для продовження ВЛК. Було проведено службове розслідування за яким встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_5 23.08.2024р. не прибув до Львівського ВМЦЦ ДПС України для проходження ВЛК.

Свідок ОСОБА_10 показав, що перебуває на посаді старшого офіцера відділу морально-психологічного забезпечення відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 . 22.08.2024р. військовослужбовець ОСОБА_5 прибув до служби охорони здоров`я загону та отримав всі документи для проходження ВЛК у Львівському ВМЦЦ ДПС України. 23.08.2024р. від начальника служби охорони здоров`я надійшов рапорт, що військовослужбовець ОСОБА_5 не прибув для продовження ВЛК. Згідно проведеного службового розслідування встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_5 23.08.2024р. не прибув до Львівського ВМЦЦ ДПС України для проходження ВЛК. Про дані події йому відомо з матеріалів які він направляв разом з повідомленням про можливе вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 КК України.

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони, кожний окремо, а також в сукупності, прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, є достовірними, оскільки отримані в порядку, установленому КПК України.

Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого. Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, суд не вбачає.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду не підтвердилася, що він не придатний до військової служби, оскільки будь-яких доказів з даного приводу він суду не надав.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку суд дійшов висновку про їхню достатність для визнання ОСОБА_5 винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 5ст. 407 КК України за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України, при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню ним інших злочинів.

Згідно з ч.3ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Так, при призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, вчиненого обвинуваченим в умовах воєнного стану, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину. Також, судом враховано стан здоров`я обвинуваченого, його поведінку до та після вчинення інкримінованих йому дій, його сімейний стан, а саме те, що останній у зареєстрованому шлюбі не перебуває, не має утриманців, є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, у військовому званні «солдат», раніше не судимий, за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався та на відповідних обліках не перебував та не перебуває.

Враховуючи наведене, безальтернативний характер санкції ч.5 ст. 407 КК України, щодо виду покарання, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Застосований щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд вважає за необхідне залишити до набрання вироку законної сили.

На підставі наведеного, керуючись статтями 349, 369-376, 392, 395, 532-533 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 залишити попередньо обраний - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 06.02.2025р.

В строк відбуття покарання зарахувати перебування ОСОБА_5 згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21.12.2024р. з моменту затримання 20.12.2024р. по 24.12.2024р.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сокальський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий:ОСОБА_1