Справа № 545/3945/25
Провадження № 1-в/545/376/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації установи ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції з ДУ«Божковська виправна колонія (№16)»),

засудженого ОСОБА_5 в режимі відеоконференції з ДУ«Божковська виправна колонія (№16)»),

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України,

засудженого:

- вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 14.12.2020 року, зміненим в частині призначеного покарання ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08.04.2021 року, за ч.3 ст.152 КК України до 7 років позбавлення волі,

початок строку 14.12.2020 року, кінець строку 14.12.2027 року,

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» звернулась до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджений перебуває в місцях позбавлення волі та відбув строк покарання встановлений ст.107 КК України, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні представник адміністрації установи ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 подання підтримали, прохали задовольнити, звільнити засудженого умовно-достроково від відбування покарання.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, посилаючись на те, що засуджений відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, не довів свого виправлення за час відбування покарання.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд проходить до висновку, що клопотання підлягає задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.2,3 ст.107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття: не менше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі і була умовно-достроково звільнена від відбування покарання, але до закінчення невідбутої частини покарання та до досягнення вісімнадцятирічного віку знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Так, ОСОБА_5 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, який було скоєно щодо малолітньої особи, групою осіб.

Вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 14.12.2020 року, зміненим в частині призначеного покарання ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08.04.2021 року, ОСОБА_5 за ч.3 ст.152 КК України призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Встановлено, що засудженим відбуто 2/3 частини строку покарання .

З 14.12.2020 року ОСОБА_5 відбував покарання в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор», мав 1 заохочення та 1 стягнення.

З 02.06.2021 року засуджений знаходиться у Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)».

За весь час відбування покарання засуджений мав 1 стягнення та 16 заохочень, останнє з яких отримав 30.09.2025 року під час розгляду справи в суді.

Згідно останньої характеристики ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» від 27.08.2025 року на засудженого ОСОБА_5 характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Разом з тим, суд зауважує, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст.9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Викладене вказує на те, що засуджений ОСОБА_5 має позитивні зміни в своїй поведінці, але в повній мірі не довів своє виправлення, матеріали справи не свідчать, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Таким чином, суд враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_5 , тяжкість вчиненого ним злочину, його поведінку за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду подання, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці останній довів своє виправленні і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі ст. 107 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд протягом 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1