УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі слідчого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження №0001389 від 11.08.2025 про арешт майна

В С Т А Н О В И В :

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду із вказаним клопотанням в обґрунтування якого зазначив, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області у складі слідчої групи здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001389 від 11.08.2025, за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб діючи за попередньою змовою підшукує осіб призивного віку, які підлягають мобілізації та пропонують їм за грошову винагороду виготовити відповідний пакет документів, в тому числі відповідні висновки ВЛК, що в подальшому дадуть змогу потенційним клієнтам безперешкодно перетнути державний кордон України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження установлено, що до організації та безпосереднього вчинення вказаного кримінального правопорушення, може бути причетні мешканці Житомирської області, які за попередньою змовою між собою організували злочину групу для вчинення кримінальних правопорушень, зокрема: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_4 налагодили протиправний механізм з організації незаконного переправлення осіб призивного віку через державний кордон України.

Крім, того встановлено, що для розгалуження своєї протиправної діяльності, ОСОБА_5 залучив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які сприяють у виготовленні потенційним клієнтам необхідного пакету документів, в тому числі відповідних висновків ВЛК, що в подальшому дають змогу останнім безперешкодно перетнути державний кордон України.

В ході проведення 02.10.2025 санкціонованого обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що по АДРЕСА_2 в ході якого виявлено та вилучено записник з чорновими записами, аркуш паперу з рукописним текстом «розписка», документи в трьох екземплярах на ім`я ОСОБА_5 (копія паспорта, копія ідентифікаційного коду, довідка про місце проживання (копія та оригінал), виписки з карти амбулаторного хворого (копія та оригінали), копія виписки на ім`я ОСОБА_8 .

19.09.2025 слідчим у кримінальному провадженні вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

У зв`язку з викладеним, арешт вищевказаних об`єктів майна у даному кримінальному провадженні необхідний для збереження речових доказів, з метою спецконфіскації, з метою конфіскації як виду покарання (п.п. 1,2,3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Слідчий клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя враховує наступне.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його пошкодження, знищення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 5 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до частини 10 ст. 170 КПК України: арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з змісту вимог ч. 3ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

Беручи до уваги викладене, обставини кримінального провадження, мету, підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, враховуючи, а також з метою встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання.

Керуючись статтями 98, 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на майно, володільцем якого являється ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене в ході обшуку будинку по АДРЕСА_2 , а саме: записник з чорновими записами, аркуш паперу з рукописним текстом «розписка», документи в трьох екземплярах на ім`я ОСОБА_5 (копія паспорта, копія ідентифікаційного коду, довідка про місце проживання (копія та оригінал), виписки з карти амбулаторного хворого (копія та оригінали), копія виписки на ім`я ОСОБА_8 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання, про скасування арешту повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядатиметься слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1