Справа № 991/9026/25
Провадження 1-кс/991/9109/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 вересня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України у кримінальному провадженні № 000503 від 03.10.2023,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшло вищевказане клопотання, у якому старший детектив, за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 10 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30 280 000 грн, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчого (детектива), прокурора та суду за кожною вимогою; 2) без дозволу слідчого (детектива), прокурора або суду не відлучатися з м. Києва; 3) повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4)утримуватися від спілкування із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон FC418696 та FJ647702, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 6) носити електронний засіб контролю.

Клопотання обґрунтоване тим, що:

- ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна;

- наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється;

- застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава у розмірі 10 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30 280 000 грн, не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня ризики, передбачені п. п. 1, 3,-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити в повному обсязі. Уточнив прохальну частину клопотання та просив слідчого суддю розширити територію пересування підозрюваного включивши також Київську область.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні та в письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення. В обґрунтування доводів наголошував на необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_4 підозри та відсутності документів на підтвердження існування зазначених ризиків. На переконання захисника, правова кваліфікація діяння, яка сформульована в підозрі, не підтверджується належними доказами та ґрунтується на припущеннях. Поряд з цим, документи, які було долучено до клопотання про обрання запобіжного заходу, не підтверджують причетність ОСОБА_4 до зазначених подій.

Крім того, захисник просив врахувати зразкову процесуальну поведінку ОСОБА_4 , який перебуваючи у цьому провадженні в якості свідка напротязі 1,5 років з`являвся на кожною вимогою детектива та від органів досудового слідства не ухилявся. Ба більше, ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки в Україні, оскільки має на утриманні батька дуже похилого віку (91 рік) та проживає разом з цивільною дружиною - ОСОБА_13 . Твердження про існування ризику впливу на свідків вважає надуманим, адже жодного доказу щодо вчинення такого тиску або планування його вчинення детективом не надано. Так само, на переконання захисника, є припущенням наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обізнаність ОСОБА_4 з тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень не підтверджена жодними доказами, а згідно протоколу обшуку від 16.05.2023 з додатком за місцем проживання ОСОБА_4 було вилучено предмети схожі на зброю. Водночас, ОСОБА_4 після повномасштабного вторгнення проходив військову службу, а тому має відповідні дозволи на поводження із зареєстрованою зброєю.

Запропонований стороною обвинувачення розмір застави в 30 280 000 грн вважає непомірним для підозрюваного. Поряд з цим, просив врахувати похилий вік ОСОБА_4 (старше 60 років), наявність у нього низки тяжких захворювань та потребу в лікуванні під постійним наглядом лікарів, постійне місце роботи, позитивні характеристики за місцем проживання, відсутність судимостей та майнової шкоди, у заволодінні якої підозрюється ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали, заслухавши позиції учасників судового провадження, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на зазначені положення закону, слідчому судді під час вирішення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави з метою визначення чи є законні підстави для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, а якщо так, то чи забезпечить застава в розмірі 10 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, необхідно в межах доводів відповідного клопотання розкрити: 1) кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа; 2) ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість; 3) чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; 4) обґрунтованість розміру застави.

Під час судового розгляду встановлено, що групою детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000503 від 03.10.2023 за підозрою, серед інших, ОСОБА_4 .

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_4 як адвокат, нехтуючи вимогами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики, вчинив дії, які дають підстави підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 у справі № 910/15551/20 відмовлено у позовах компаній «Trimcroft Services Limited», «Emsworth Assets Limited», «Gilson Investmens Limited» та «Calefort Developments Limited» про визнання недійсним договору в частині та відновлення становища, яке існувало до порушення прав. Однак, 12.09.2022 постановою Північного апеляційного господарського суду зазначене рішення суду скасовано та позови цих компаній задоволено частково. Згідно з постановою ОСОБА_7 , будучи бенефіціарним власником компанії «Ferrexpo AG» (Швейцарія) та ПрАТ «Полтавський ГЗК», через компанії «The Minco Trust» (Республіка Сінгапур), «Fevamotinico Minco Limited» (Республіка Кіпр), «Fevamotinico S.a.r.l.» (Велике Герцогство Люксембург), «Ferrexpo plc» (Англія), внаслідок витребування акцій у компанії «Ferrexpo AG» втрачав право володіння акціями ПрАТ «Полтавський ГЗК» та оперативного контролю господарської діяльності товариства.

У подальшому на зазначену постанову Північного апеляційного господарського суду було подано касаційні скарги з боку ПрАТ «Ділові партнери» та компанії «Ferrexpo AG», за результатами чого ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 910/15551/20 призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження на 15.03.2023.

Розуміючи можливість втрати права володіння акціями та оперативного контролю господарської діяльності ПрАТ «Полтавський ГЗК», у період з 19.01.2023 по 06.03.2023 (більш точний час досудовим слідством не встановлено) у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на надання суддям Великої Палати Верховного Суду неправомірної вигоди за ухвалення ними судового рішення в його інтересах.

Водночас керуючий партнер адвокатського бюро «Горецький і партнери» ОСОБА_8 , довідавшись про наявність на розгляді Великої Палати Верховного Суду судової справи № 910/15551/20, вирішив запропонувати ОСОБА_7 свої юридичні послуги в цій справі, про що у січні-лютому 2023 року (більш точний час досудовим слідством не встановлено) спочатку повідомив начальнику служби безпеки ПрАТ «Полтавський ГЗК» ОСОБА_11 , а надалі - адвокату адвокатського об`єднання «Юридична фірма «Ілляшев та партнери» (код за ) ОСОБА_10 , яким розповів про своє особисте знайомство та дружні відносини з Головою Верховного Суду ОСОБА_14 .

Наприкінці лютого - початку березня 2023 року (більш точний час досудовим слідством не встановлено), за дорученням ОСОБА_7 . ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні адвокатського об`єднання «Юридична фірма «Ілляшев та партнери», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 11, зустрівся з ОСОБА_8 , де повідомив останньому про наміри ОСОБА_7 надати неправомірну вигоду ОСОБА_14 , а також іншим суддям Великої Палати Верховного Суду за прийняття ними судового рішення в його інтересах. У подальшому відбулися зустрічі між ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , в ході якої останній повідомив, що він та інші, на цей час невстановлені судді Великої Палати Верховного Суду готові за неправомірну вигоду в розмірі 3 000 000 доларів США винести судове рішення про задоволення касаційних скарг та скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022.

Надалі 06.03.2023 близько 12 години довірена особа ОСОБА_7 - директор з безпеки ПрАТ «Полтавський ГЗК» ОСОБА_11 прибув до офісу ОСОБА_8 , який розташований за адресою: м. Київ, вул. Полтавська, 10, де повідомив останнього про готовність надати неправомірну вигоду у розмірі 2 700 000 доларів США. При цьому ОСОБА_8 домовився з ОСОБА_15 повідомити ОСОБА_14 , що ОСОБА_7 згоден надати як неправомірну вигоду лише 2 000 000 доларів США, з яких 1 800 000 доларів США буде передано ОСОБА_14 та іншим суддям Великої Палати Верховного Суду, а 200 000 доларів США буде розподілено між ними. Крім того, ОСОБА_8 і ОСОБА_15 домовились, що інша частина неправомірної вигоди у розмірі 700 000 доларів США також буде розподілена між ними особисто, однак цю інформацію ОСОБА_8 приховав від ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . У ході наступних їх зустрічей, що відбулися у період з 06.03.2023 по 08.03.2023, ОСОБА_14 погодився на пропозицію ОСОБА_7 щодо розміру неправомірної вигоди.

Через декілька днів, а саме 10.03.2023 ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 , що частину неправомірної вигоди потрібно передати йому до призначеного на 15.03.2023 судового засідання у справі № 910/15551/20, після чого 17.03.2023 додатково проінформував про перенесення слухання справи на іншу дату - 19.04.2023 для надання останньому можливості зібрати та передати всю суму неправомірної вигоди.

У подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи неможливість особистої передачі ОСОБА_8 грошових коштів у зв`язку з фактичним перебуванням на території Французької Республіки, вирішив залучити ОСОБА_4 для передачі грошових коштів ОСОБА_8 . На виконання цього доручення у період з 13.03.2023 по 07.04.2023 ОСОБА_4 частинами передав ОСОБА_8 грошові кошти на загальну суму 2 700 000 доларів США для їхнього подальшого надання ОСОБА_14 та іншим суддям Великої Палати Верховного Суду.

19.04.2023 колегією суддів Великої Палати Верховного Суду, серед яких був ОСОБА_14 , винесено постанову у справі № 910/15551/20, якою, зокрема: (1) касаційні скарги ПрАТ «Ділові партнери» та Компанії «Ferrexpo AG» задоволено частково; (2) постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 у справі № 910/15551/20 скасовано; (3) рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 у справі № 910/15551/20 змінено в мотивувальній частині; (4) в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 у справі № 910/15551/20 залишено в силі. При цьому ОСОБА_14 , діючи з метою приховування протиправності своїх дій, висловився про приєднання до окремої думки іншого судді Великої Палати Верховного Суду з метою створення враження про свою незацікавленість в ухваленні судового рішення на користь ОСОБА_7 та компанії «Ferrexpo AG».

Надалі ОСОБА_14 , діючи спільно з іншими на цей час невстановленими суддями Великої Палати Верховного Суду, 01.05.2023 надіслав ОСОБА_15 повідомлення, в якому надав вказівку поділити отриману від ОСОБА_7 суму неправомірної вигоди наступним чином: 10 пакетів сформувати по 100 000 доларів США, 2 пакети по 150 000 доларів США та один пакет - 50 000 доларів США, а решту суми, тобто 450 000 доларів США, на певний час залишити на зберіганні у ОСОБА_8 та ОСОБА_15 . При цьому за вказівкою ОСОБА_14 передати неправомірну вигоду повинен був ОСОБА_15 .

Також 02.05.2023 близько 16-17 години у відділенні № 963 АТ «УкрСиббанк», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 6, ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , діючи на виконання вказівок ОСОБА_14 , забрали з орендованого ОСОБА_8 індивідуального сейфу частину грошових коштів, наданих ОСОБА_7 як неправомірну вигоду для Голови та суддів Великої Палати Верховного Суду, а частину - перемістили до індивідуального сейфу, орендованого ОСОБА_15 у цьому ж відділенні № 963. Цього ж дня, у власному офісі за адресою: м. Київ, вул. Полтавська, 10, ОСОБА_15 на виконання вказівок ОСОБА_14 сформував 13 пакетів з неправомірною вигодою у загальному розмірі 1 348 800 доларів США (замість необхідних 1 350 000 доларів США внаслідок помилки при підрахунку), де і продовжив зберігати у зазначеному офісі.

Наступного дня, а саме 03.05.2023 близько 21 години ОСОБА_15 , попередньо домовившись по телефону з ОСОБА_14 , забрав з офісу вищевказані грошові кошти та доставив їх до квартири за місцем проживання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 , де передав їх особисто ОСОБА_14 .

Таким чином, ОСОБА_7 , за пособництва ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інших осіб, надав 03.05.2023 ОСОБА_14 та іншим суддям Великої Палати Верховного Суду першу частину неправомірної вигоди в сумі 1 348 800 доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні до іноземних валют Національного банку України станом на 03.05.2023 складає 49 323 727 грн 68 коп.

Крім того, 08.05.2023 ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_15 про передачу частини неправомірної вигоди, одержаної від ОСОБА_7 , іншим суддям Великої Палати Верховного Суду та надав вказівку передати йому другу частину неправомірної вигоди у розмірі 450 000 доларів США 15.05.2023. На виконання цієї вказівки 15.05.2023 ОСОБА_15 забрав у відділенні № 963 АТ «УкрСиббанк», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 6, з орендованого ним індивідуального сейфу в спеціальному сховищі решту неправомірної вигоди в сумі 450 000 доларів США, раніше одержаної від ОСОБА_7 . У цей же день, близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_15 , попередньо домовившись по телефону з ОСОБА_14 , доставив другу частину неправомірної вигоди в сумі 450 000 доларів США до квартири за місцем проживання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 , де передав їх особисто ОСОБА_14 .

Таким чином, ОСОБА_7 , за пособництва ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інших осіб, надав 15.05.2023 ОСОБА_14 та іншим суддям Великої Палати Верховного Суду другу частину неправомірної вигоди в сумі 450 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні до іноземних валют Національного банку України станом на 15.05.2023 складає 16 455 870 гривень.

З огляду на викладене, 03.09.2025 заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_16 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, яке цього ж дня йому вручено відповідно до вимог ст.ст. 278, 481 КПК України.

Дослідивши повідомлення ОСОБА_4 про підозру від 03.09.2025 та додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК України не встановлює критеріїв визначення обґрунтованості підозри. Однак, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України). Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» також передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Слідчий суддя вбачає, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду цього клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Зокрема, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Тобто стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду від 16.05.2023, в ході якого оглянуто Єдиний реєстр судових рішень стосовно стану розгляду судової справи № 910/15551/20; протоколом від 28.04.2023 за результатами проведення оперативно-розшукового заходу - аудіоконтроль особи відносно ОСОБА_15 , за результатами якого зафіксовано обговорення останнім з ОСОБА_8 обставин передачі ОСОБА_8 та одержання ОСОБА_14 неправомірної вигоди; протоколом від 01.05.2023 за результатами проведення оперативно-розшукового заходу - аудіоконтроль особи відносно ОСОБА_8 , за результатами якого зафіксовано: (1) обговорення 17.03.2023 між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обставин розгляду судової справи № 910/15551/20, перенесення судового розгляду на 19.04.2023 у Верховному Суді, зацікавленість суддів Великої Палати Верховного Суду у прийнятті ними судових рішень; (2) обговорення 01.04.2023 між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кількості наданих останнім через довірених осіб грошових коштів ОСОБА_8 для подальшої передачі Голові Верховного Суду ОСОБА_14 та іншим суддям Верховного Суду за прийняття у справі № 910/15551/20 рішення на користь ОСОБА_7 ; (3) обговорення 24.04.2023 між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 позитивного рішення, прийнятого на користь останнього у справі № 910/15551/20; (4) обговорення 01.05.2023 між ОСОБА_8 та ОСОБА_15 розподілу неправомірної вигоди на частини (пакети), які необхідно надати ОСОБА_14 ; протоколом від 15.05.2023 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчинення злочину у формі спеціального слідчого експерименту відносно ОСОБА_14 ; протоколом від 16.05.2023 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи відносно ОСОБА_14 ; протоколом від 16.05.2023 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчинення злочину у формі спеціального слідчого експерименту відносно ОСОБА_14 ; протоколом від 15.05.2023 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем відносно ОСОБА_15 ; протоколом від 16.05.2023 обшуку робочого кабінету Голови Верховного Суду ОСОБА_14 , що знаходиться на другому поверсі приміщення Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8, у ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1 653 700 доларів США, з яких 548 000 доларів США ідентифіковані як неправомірна вигода, одержаної ОСОБА_14 03.05.2023; протоколом від 16.05.2023 обшуку за місцем проживання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в загальній сумі 700 000 доларів США, з яких 692 000 доларів США ідентифіковані як неправомірна вигода; протоколом від 08.05.2023 за результатами проведення оперативно-розшукового заходу - зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_17 ; протоколом обшуку від 16.05.2023 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ; показаннями свідка ОСОБА_17 ; показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_8 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до переконання, що вони є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Отже, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимоги ст.184 КПК України, а надані докази на обґрунтування клопотання є достатніми.

Наведене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

Таким чином, слідчий суддя на даній стадії кримінального провадження не вирішує питання наявності в діянні ОСОБА_4 усіх елементів складу кримінального правопорушення, кваліфікації його дій та питання винуватості/невинуватості у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень.

За вказаних вище обставин слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення достатніми, а тому відхиляє доводи сторони захисту стосовно необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_4 підозри.

Таким чином, наведеними вище доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі матеріалів, поданих стороною обвинувачення до клопотання.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п. п. 1. 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК, у кримінальному провадженні № 000503 від 03.10.2023 щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов таких висновків.

Варто зазначити, що ризик переховування від органу досудового розслідування або/та суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя зауважує, що інкримінований ОСОБА_4 злочин (ч. 4 ст. 369 КК України) передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна. Відтак, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Ба більше, звільнення від відбування покарання з випробуванням чи призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом (ст. ст. 69, 75 КК України) у випадку вчинення корупційного злочину є неможливим, окрім як у випадку укладання угоди у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 має декілька діючих паспортів громадянина України для виїзду за кордон (№ НОМЕР_1 , дійсний до 27.04.2026 та № НОМЕР_2 , дійсний до 27.10.2027). При цьому варто зауважити, що через свій вік (понад 60 років) ОСОБА_4 не підлягає мобілізації та не обмежений в перетині державного кордону у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, чим неодноразово користувався після повномасштабного вторгнення Росії в Україну.

Також слід відмітити наявність у ОСОБА_4 на даний час задовільного фінансового стану, який у разі переховування останнього може забезпечити його проживання за кордоном протягом тривалого часу.

Стороною захисту наголошено про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків в Україні, зокрема утримання батька похилого віку та проживання разом з цивільною дружиною - ОСОБА_13 .

На переконання слідчого судді, наведені захисником аргументи не можуть звести до мінімального ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування або/та суду на якійсь із стадій кримінального провадження, або ж зовсім свідчити про його відсутність, зважаючи на суворість можливого покарання за вчинення інкримінованого злочину. Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження.

Вказане у сукупності свідчить про наявність у ОСОБА_4 підстав та реальної можливості у випадку незастосування до нього запобіжного заходу залишити Україну та виїхати за кордон з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Отже, на переконання слідчого судді такий ризик доведений стороною обвинувачення та на даній стадії кримінального провадження.

Обґрунтовуючи наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності має можливість контактувати з невстановленими досудовим розслідуванням співучасниками злочину, консультувати їх з приводу можливих способів уникнення їх встановлення та притягнення до відповідальності. Поряд з цим, на даний час органом досудового розслідування не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування та не встановлені всі можливо причетні особи до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

У зв`язку із зазначеним у сторони обвинувачення є підстави вважати, що ОСОБА_4 самостійно, а так само за допомогою ОСОБА_7 , може здійснювати на них вплив з метою спонукання їх до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм можуть бути відомі щодо його можливої участі у вчиненні кримінального правопорушення.

Такі доводи є цілком обґрунтованими, з огляду на те, що суд при встановленні наявності ризику впливу на свідків враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Так, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального провадження та повинна застосовуватися за загальним правилом, можливість використання показань, зафіксованих за допомогою технічних засобів відеофіксації, передбачена ч. 11 ст. 615 КПК України, застосовується лише як виключення. При цьому, показання свідків, безпосередньо досліджені в суді, мають пріоритет над показаннями, отриманими у порядку ч. 11 ст. 615 КПК України.

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Отже, слідчий суддя визнає даний ризик спроможним.

На обґрунтування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином сторона обвинувачення просила врахувати наявність у ОСОБА_4 юридичної освіти та значного стажу роботи за фахом, зокрема адвокатську діяльність у кримінальній галузі, що надано йому можливість бути обізнаним з тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя не погоджується з таким твердженням, адже додані до клопотання матеріали не підтверджують наявність у ОСОБА_4 адвокатської діяльності у кримінальній галузі.

Однак, беручи до уваги, що інкримінований ОСОБА_4 злочин вчинений ним у співучасті з іншими особами, у тому числі досі не встановленими, які здійснювали посередництво в передачі ОСОБА_8 грошових коштів від ОСОБА_7 , є підстави припускати, що останній спільно з ОСОБА_4 можуть координувати свою процесуальну поведінку з такими особами, серед іншого, шляхом перешкоджання кримінальному провадженню, задля уникнення кримінальної відповідальності.

Окрім того, на даний час не виключається і ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 .

На обґрунтування цього ризику детектив НАБУ у клопотанні просив врахувати те, що ОСОБА_4 маючи юридичний досвід має викривлене уявлення про законослухняність, адже після виявлення вогнепальної зброї за місцем його проживання не вжив усіх необхідних дій, направлених на припинення можливого незаконного зберігання вогнепальної зброї. Зокрема, не повідомив правоохоронні органи про факт зберігання такої зброї.

Слідчий суддя бере до уваги доводи захисника, що згідно протоколу обшуку від 16.05.2023 за місцем проживання ОСОБА_4 було вилучено саме предмети схожі на зброю, а також проходження ОСОБА_4 після повномасштабного вторгнення військової служби та наявність відповідних дозволів на поводження із зареєстрованою зброєю.

Проте вважає, що існування даного ризику не виключається. Зазначена позиція не суперечить принципу презумпції невинуватості, оскільки мова йде про ймовірну можливість особи вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Отже, слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому належна процесуальна поведінка підозрюваного, похилий вік ОСОБА_4 (старше 60 років), наявність у нього низки тяжких захворювань та потребу в лікуванні під постійним наглядом лікарів, постійне місце роботи, позитивні характеристики за місцем проживання, відсутність судимостей та майнової шкоди, на яку посилається сторона захисту, не свідчить про відсутність встановлених слідчим суддею ризиків.

Таким чином, для нівелювання вказаних ризиків необхідним є застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, якими є особиста порука та особисте зобов`язання, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього, та не відповідають тяжкості кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа та вагомості наданих доказів. Крім того, не зможуть належним чином забезпечити досягнення мети застосування запобіжного заходу, адже з огляду на встановлені слідчим суддею ризики у випадку їх настання, відсутні будь-які стримуючі стимули для належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

З огляду на викладене, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, наведені вище характеристики кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його роль у вчиненні злочину згідно версії сторони обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж застава.

З огляду на встановлене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді застави буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та зможе запобігти встановленим ризикам.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 5 ст. 182 КПК України).

Детектив у клопотанні та прокурор у судовому засіданні просили визначити заставу у розмірі 10 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30 280 000 грн, тобто у розмірі, що перевищує межу, визначену п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки, на думку сторони обвинувачення, внесення застави саме в такому розмірі зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та не є непомірним для нього.

На думку слідчого судді, зазначений старшим детективом розмір застави є надмірним та не відповідає власне інституту застави, основною метою якого є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обовязків та зокрема явки до суду та слідчих органів.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави враховує обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, позитивні характеристики, майновий стан, стан здоров`я, наявність на утриманні батька полилого віку.

Дослідивши подані матеріали, заслухавши учасників провадження, врахувавши відомості про особу підозрюваного, на переконання слідчого судді обґрунтованим є визначення застави в меншому розмірі, ніж заявлено стороною обвинувачення, а саме у розмірі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень.

На переконання слідчого судді, такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та в той же час є таким, що відповідає вимогам ст.ст. 178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, та не є явно непомірним, враховуючи фінансовий стан підозрюваної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, та які передбачені пунктами 1-9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя переконаний, що з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, необхідним є покладення на нього обов`язків, про які просить сторона обвинувачення, за виключенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, необхідність покладення якого на підозрюваного стороною обвинувачення не доведена.

Тому для зменшення наведених вище ризиків на підозрюваного слід покласти наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого (детектива), прокурора та суду за кожною вимогою; без дозволу слідчого (детектива), прокурора або суду не відлучатися з м. Києва та Київської області; повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із особами, визначеними слідчим суддею; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На переконання слідчого судді, стороною захисту у судовому засіданні не спростовано необхідність покладення на підозрюваного таких обов`язків та не надано слідчому судді достатніх доказів, які б перешкоджали їх виконанню.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8, ч. 5 ст. 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінального провадження, має найменший вплив на реалізацію прав і свобод підозрюваного, отже, таке втручання є розумним і співмірним для цілей цього кримінального провадження, з урахуванням його стадії.

У той же час слід додати, що положеннями ч. 7 ст. 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Таким чином, на підозрюваного ОСОБА_4 доцільно покласти обов`язки строком на два місяці, тобто до 10.11.2025 включно, але в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 000503 від 03.10.2023.

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 193, 194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Вищого антикорупційного суду:

Код

Номер рахунку за стандартом ІВАN НОМЕР_3 .

Роз`яснити, що підозрюваний не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, слідчому судді.

За умови внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого (детектива), прокурора та суду за кожною вимогою;

- без дозволу слідчого (детектива), прокурора або суду не відлучатися з м. Києва та Київської області;

- повідомляти слідчого(детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон FC418696 та FJ647702, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом на підозрюваного, визначити до 10.11.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов'язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Контроль за виконанням покладених на підозрюваного обов`язків покласти на прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом, а також наслідки, передбачені ч. ч. 8-11 ст. 182 КПК України.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невнесення ним або заставодавцем застави, до нього може бути застосований інший більш суворий запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1