ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24303/20

Провадження № 11-кп/820/691/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника органу пробації ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_9 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0000349, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 грудня 2019 року про відмову у скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.03.2023 року за ст.307 ч.2 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.03.2023 року ОСОБА_7 засуджено за ст.307 ч.2, 69, 70 ч.1,4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 п.п.1, 2, ч. 3 п.2 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації.

В. о. начальника Хмельницького РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 , посилаючись на те, що останній неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2025 року залишено без задоволення подання в.о. начальника Хмельницького РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного показання засудженого ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Прокурор не погоджується з висновком суду першої інстанції та просить постановлену ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання в.о. начальника Хмельницького районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням з направленням засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що під часвідбування іспитового строку засуджений ОСОБА_7 не виконував обов`язки, які покладені на нього судом.

Зокрема, 23.06.2024 ОСОБА_10 притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим інспектором органу пробації 13.08.2024 року йому винесено застереження у видіписьмового попередження.

Незважаючи на винесене застереження, ОСОБА_7 16.04.2025 року притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративнихправопорушень, передбачених ч.2 ст.122КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП, та 18.04.2025 року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що у своючергу свідчить про порушення порядку та умов відбування покарання.

Вважає, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_7 демонструє небажання належним чином виконувати обов`язки, які покладені вироком суду, та скористатися шансом, який держава в особі суду фактично надає винній особі при застосуванні іспитового строку виправитись без ізоляції від суспільства. Невиконання обов`язків вважається випадок, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу першої інстанції та задовольнити подання в.о. начальника Хмельницького РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій областіпро скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 , вважає вчиненні ним адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП умисними та суспільно небезпечними, перебування водія у стані сп`яніння може призвести до ДТП та загибелі людей, тобто є особливо небезпечнимю

Представник органу пробації підтримала апеляційну скаргу прокурора.

Засуджений і його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали

провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви Суду

Згідно зі статтею 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У поданій скарзі прокурор оскаржує рішення суду з тих підстав, що суд не взяв до уваги систематичне вчинення ОСОБА_7 адміністративних правопорушень за весь період перебування на обліку в органах пробації,які є суспільно небезпечними та свідчать, шопід час відбування іспитового строку засуджений ОСОБА_7 не виконував обов`язки, які покладені на нього судом.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.03.2023 року ОСОБА_7 засуджено за ст.307 ч.2, 69, 70 ч.1,4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 п.п.1, 2 ч. 3 п.2 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання представника органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 , врахував, що під час іспитового строку ОСОБА_7 злочинів не вчинив, а вчиненні адміністративні правопорушення, пов`язані із порушенням ПДР, є неумисними та не пов`язані з посяганням на громадський порядок, що в своїй сукупності не дає суду достатніх підстав для скасування іспитового строку і направлення засудженого для відбування покарання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає доводи апеляційної скарги прокурора необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Аналогічні приписи містять положення частини 2 статті ст. 166 КВК України, за змістом яких, у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин.

Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм, підставами звернення до суду з поданням про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду, є в тому числі систематичне вчинення правопорушень (трьох і більше), що посягають на громадський порядок, потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи та подання, засуджений ОСОБА_7 не допускав систематичного невиконання покладених на нього вироком суду обов`язків, визначених ст. 76 КК України.Нового кримінального правопорушення, за час перебування на обліку в Хмельницькому РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, ОСОБА_7 не вчинив.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_7 під час іспитового строку неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: постановою інспектора УПП в Хмельницькій області серії ЕНП №2454675 від 23.06.2024 за ч.1 ст.122 КУпАП; постановою інспектора УПП в Хмельницькій області серії ЕНП № 4518309 від 16.04.2025 за ч.2 ст.122 КУпАП; постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.04.2025 року за ч.1 ст. 130 КУпАП; постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.05.2025 року за ч.1 ст. 130 КУпАП (а/п 83, 100- 102, 106-107, 109).

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз цієї норми вказує на те, що в ній перелічені різні правовідносини, на які посягають адміністративні правопорушення. На це вказує і визначена законодавцем конструкція Особливої частини КУпАП, згідно якої ця частина розбита на кілька Глав (5- 15-А), кожна з яких містить статті, що передбачають адміністративну відповідальність за правопорушення, які мають однаковий або суміжні об`єкти правопорушень.

ОСОБА_7 вчинив адміністративні правопорушення, які згідно приписів КУпАП відносяться Главою 10 цього Кодексу до адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, та, відповідно, не відносяться до передбачених Главою 14 того же Кодексу адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку (статті 173-184 КУпАП).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що твердження апеляційної скарги прокурора про те, що вчинені ОСОБА_7 правопорушення, передбачені статтею 122 та статтею 130 КУпАП, є суспільно небезпечним, тому його слід вважати таким, що посягає на громадський порядок, суперечить вищезазначеним приписам КУпАП, а тому апеляційний суд вважає слушними доводи суду першої інстанції про те, що систематичне вчинення засудженим саме адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок, відповідно до приписів ст.166 КВК України надає органу пробації підстави для надсилання до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Отже, наведені у поданні органу пробації факти притягнення засудженого ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, з урахуванням вищезазначеного, не можуть свідчити про його небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується відсутність у матеріалах подання будь-яких даних, які б негативно характеризували засудженого, при цьому береться до уваги належне виконання ним обов`язку щодо періодичної реєстрації в органі пробації.

Вищенаведене свідчить про виконання ОСОБА_7 обов`язків, покладених на нього судом, про його стійке бажання та намір довести своє виправлення, а тому доводи прокурора про протилежне не заслуговують на увагу.

Таким чином, колегія суддів уважає, що як під час розгляду у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду не були встановлені обставини, що свідчили б про систематичне вчинення ОСОБА_7 адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядокта стали б підставою для скасування звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.03.2023 року через його небажання стати на шлях виправлення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу й ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено, доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2025 рокупро відмову у скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.03.2023 року за ч. 2 ст. 307, 69, 70 ч.1,4 КК України покарання, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3