Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/813/26
Номер провадження 1-кс/711/273/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

слідчого - ОСОБА_5

підозрюваного - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження №0000297 від 05.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коровинці Недригайлівського району Сумської області, громадянина України, з повною вищою освітою, який не є особою з інвалідністю, розлученого, працюючого заступником директора виробничого підрозділу «Хлистунівський кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , поданим в рамках кримінального провадження №0000297 від 05.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000297, відомості про яке внесені до ЄРДР 05.11.2022за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом № ЦУП-4/149 від 01.08.2019 «Про затвердження положень про виробничі підрозділи філії ЦУП АТ «Укрзалізниця» (кар`єри)» затверджено, зокрема Положення про виробничий підрозділ «Хлистунівський кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» акціонерного товариства «Українська залізниця», згідно якого останнє не має статусу юридичної особи та діє від імені філії «Центр управління промисловістю» акціонерного товариства «Українська залізниця» й в її інтересах, здійснює делеговані філією функції відповідно до мети, завдань та предмету діяльності.

Метою діяльності виробничого підрозділу є задоволення потреби регіональних філій, філій товариства у видобуванні нерудних копалин та виробництві щебеню фракційного, піску, гравію, а також здійснення господарської комерційної діяльності і отримання на цій підставі прибутку.

Наказом директора філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» № 217-ос/тр від 01.11.2021 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 02.11.2021 призначено на посаду заступника начальника ВП «Хлистунівський кар`єр» філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця», що розташоване за адресою: Черкаська обл., Черкаський район, с. Хлистунівка, вул. Заводська, 2а (далі ВП «Хлистунівський кар`єр»).

Відповідно до посадової інструкції затвердженої директором філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» від 06.03.2019, заступник начальника ВП «Хлистунівський кар`єр» філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» вирішує питання, що стосуються фінансово-економічної та виробничо-господарської діяльності, забезпечує суворе дотримання режиму економії матеріальних, трудових і фінансових ресурсів, проводить роботи з удосконалення планування економічних і фінансових показників діяльності виробничого підрозділу по створенню й поліпшенню нормативів трудових витрат, витрачання товарно-матеріальних цінностей і використання виробничих потужностей, здійснює контроль за порядком обліку надходження і витрачання коштів, використанням матеріальних цінностей, забезпечує контроль за ходом дотримання фінансової дисципліни, в окремих випадках виконує доручення керівництва філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» та начальника виробничого підрозділу, які не передбачені цією посадовою інструкцією та не суперечать чинному законодавству України, тощо.

В силу займаної посади та покладених службових обов`язків ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 18 КК України, був особою, яка обіймає на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій під час виконання обов`язків згідно займаної посади, а тому повинен був знати і неухильно дотримуватись вимог чинного законодавства.

Так, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в проміжок часу з липня по листопад 2022 року, ОСОБА_6 , усвідомлюючи пов`язані із своєю посадою можливості, маючи доступ до матеріальних цінностей і виробничих потужностей ВП «Хлистунівський кар`єр» філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця», усвідомлюючи кримінальну караність таких дій, вирішив на систематичній основі вчиняти привласнення майна зазначеного підприємства, а саме: щебеневої продукції з подальшою її реалізацією третім особам.

Розроблений організатором план передбачав організацію відпуску продукції поза бухгалтерським обліком через оформлення «дублюючих» видаткових накладних без проведення реальної оплати по ним, забезпечення безперешкодного виїзду транспорту, подальший продаж щебеневої продукції третім особам, контроль обсягів незаконно відпущеної продукції, припинення вчинення злочину під час перевірок або у разі відсутності ключового виконавця, а також розподіл отриманих грошових коштів між учасниками залежно від форми розрахунків, включно з систематичною виплатою винагород і покриттям особистих витрат організатора.

Для здійснення систематичного привласнення майна філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_6 вирішив утворити злочинне угрупування, до якого залучив особу з числа працівників ВП «Хлистунівський кар`єр», які здійснюють зважування автотранспорту, що здійснює вивіз щебеневої продукції та її первинний облік, а також співробітницю приватного підприємства, яка забезпечуватиме вивезення та подальшу реалізацію щебеневої продукції.

Так, ОСОБА_6 в проміжок часу з липня по листопад 2022 року, як виконавця залучено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, згідно з наказом (розпорядженням) № 21-ос від 02.05.2018, перебувала на посаді машиніста конвеєра навантажувальної дільниці (по відпуску готової продукції) ВП «Хлистунівський кар`єр».

Залучаючи ОСОБА_8 , організатор врахував, що вона мала у своєму віданні щебеневу продукцію, вироблену на ВП «Хлистунівський кар`єр», оскільки, відповідно до покладених на неї завдань та обов`язків, затверджених інструкційною карткою від 24.02.2022, була зобов`язаною тарувати автотранспорт із щебеневою продукцією на спеціальних вагах з послідуючим записом в журналі обліку; зважувати завантажене авто на вагах; за результатами зважування водієві видавати видаткову накладну, котрий після отримання зобов`язаний оплатити за отриману продукцію; вести облік зважених вантажів; складати щодобові звіти про відвантаження та передачу інформації в електронному виді адміністрації підприємства та несла відповідальність за достовірність даних супровідних документів.

Також, на виконання злочинного плану, ОСОБА_6 , в проміжок часу з липня по листопад 2022 року, залучив до злочинного угрупування як виконавця свою знайому - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка, відповідно до довіреності від 23.09.2021, мала право представляти та діяти від імені ТОВ «Максигран», що мало орендований вантажний транспорт та можливості реалізації щебеневої продукції. Залучаючи ОСОБА_9 , організатор врахував, що вона фактично здійснювала повне ведення господарської діяльності ТОВ «Максигран», включаючи організацію закупівель, транспортування, реалізації продукції та можливість розпорядження грошовими коштами підприємства, а саме підприємство хоч формально і не перебувало у власності ОСОБА_6 , однак перебувало під його реальним контролем через довірені та особисті зв`язки з ОСОБА_9 . Також, ОСОБА_6 врахував обізнаність ОСОБА_9 у веденні бухгалтерського обліку, її досвід посередницької діяльності, наявність ділових зв`язків та можливість діяти від імені ТОВ «Максигран». Крім того, довіра та особисте знайомство між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , додатково гарантували збереження конфіденційності та готовність діяти за продуманим організатором планом.

Таким чином, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, заступник директора ВП «Хлистунівський кар`єр», філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_6 , машиніст конвеєра (по відпуску готової продукції) ВП «Хлистунівський кар`єр» філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 та представник ТОВ «МАКСИГРАН» ОСОБА_9 вступили у злочинну змову з метою вчинення системних та умисних дій, направлених на привласнення майна ВП «Хлистунівський кар`єр», а саме: щебеневої продукції без відображення її в бухгалтерському обліку та подальшої реалізації третім особам.

Організована група діяла згідно з заздалегідь сформованим організатором, чітким та узгодженим між усіма її учасниками планом вчинення злочинів, що передбачав розподіл функцій та обов`язків кожного учасника групи, спрямованих на досягнення цього плану.

Так, в організованій групі, ОСОБА_6 , виконував роль організатора та, відповідно до розробленого плану вчинення злочинів, з яким попередньо були ознайомлені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виконував наступні функції:

- створив та очолив організовану групу;

- будучи організатором злочинної групи, об`єднавши дії інших співучасників, здійснював організацію та керування вчиненням злочинів;

- контролював кількість та об`єми незаконно вивезеної щебеневої продукції з ВП «Хлистунівський кар`єр»;

- координував дії ОСОБА_8 при створенні нею підроблених видаткових накладних;

- попереджав учасників про можливі перевірки, регулював тимчасове припинення незаконних відвантажень;

- організовував заходи щодо прикриття діяльності організованої групи, які полягали у нерозголошенні даних про осіб, які брали участь у вчиненні злочину;

- організував розподіл коштів, отриманих внаслідок злочинної діяльності, у тому числі, особисто надавав ОСОБА_8 грошову винагороду.

ОСОБА_8 , виявивши бажання вчиняти злочини у складі організованої злочинної групи, добровільно увійшовши у її склад і являючись її учасником, виконувала роль безпосереднього виконавця злочинів та здійснювала наступні функції:

- виготовляла дублюючі товарно-транспортні накладні на перевезення необлікованої щебеневої продукції;

- забезпечувала безперешкодний виїзд з території ВП «Хлистунівський кар`єр» філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» автомобілей із необлікованою щебеневою продукцією;

- за погодженням з ОСОБА_9 та за вказівками ОСОБА_6 вирішувала, яким автомобілям здійснювати неофіційний відпуск;

- виконувала інструкції ОСОБА_6 щодо поведінки під час перевірок (зупинення неофіційного відпуску, внесення авто «заднім числом» та ін.);

- накопичувала дублюючі товарно-транспорті накладні та в подальшому передавала їх ОСОБА_6 .

ОСОБА_9 , виявивши бажання вчиняти злочини у складі організованої злочинної групи, добровільно увійшовши у її склад і являючись її учасником, виконувала роль виконавця та здійснювала наступні функції:

- забезпечила участь ТОВ «Максигран» у вчиненні злочинів в якості суб`єкта господарювання;

- шляхом надання водіїв та транспортних засобів, забезпечувала перевезення необлікованої щебеневої продукції з території ВП «Хлистунівський кар`єр» до місць їх продажу;

- здійснювала продаж необлікованої щебеневої продукції ВП «Хлистунівський кар`єр» від імені ТОВ «Максигран» реальним покупцям, виготовляючи відповідні видаткові накладні;

- забезпечувала ведення бухгалтерського обліку ТОВ «Максигран» в частині недопущення завищення кількості проданої необлікованої щебеневої продукції тій, що була офіційно реалізована ВП «Хлистунівський кар`єр»;

- забезпечувала покриття особистих або інших витрат ОСОБА_6 за його вказівкою.

Створена та керована ОСОБА_6 організована група у період з 23.01.2023 по 29.05.2023 здійснювала систематичне привласнення щебеневої продукції, належної філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця», шляхом її вивезення з території ВП «Хлистунівський кар`єр» під виглядом поставки на ТОВ «Максигран», використовуючи «дублюючі» накладні без їх відображення в бухгалтерському обліку та без проведення розрахунків за неї.

Разом з тим, Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні запроваджено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України, в тому числі і Указами «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 757/2022 від 07.11.2022 та № 58/2023 від 07.02.2023, які охоплюють періоди вчинення злочинів організованого злочинною групою під керівництвом ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді заступника начальника ВП «Хлистунівський кар`єр», в умовах воєнного стану, діючи спільно з машиністом конвеєра навантажувальної дільниці ВП «Хлистунівський кар`єр» ОСОБА_8 , та зі співробітником підприємства ТОВ «Максигран» - ОСОБА_9 , у період з 23 січня по 29 травня 2023 року, протиправно вчинили привласнення щебеневої продукції філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» загальною вагою 8 807,87 тонн на суму 2 355 876,60 грн, що є особливо великим розміром.

Так, на виконання спільного плану, доведеного ОСОБА_6 всім учасникам організованої групи, ОСОБА_9 забезпечувала прибуття кожного дня до території ВП «Хлистунівський кар`єр» автомобілів з водіями, залученими останньою, які не були обізнані про злочинну діяльність, та координувала кількість рейсів із щебенем різних фракцій, про що повідомляла ОСОБА_8 , яка, перебуваючи на стаціонарній ваговій ВП «Хлистунівський кар`єр», упродовж того ж дня неодноразово формувала дублюючі видаткові накладні, вказуючи фактичні відомості щодо виду продукції, її кількості та вантажоотримувача ТОВ «Максигран».

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: організації привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, організованою групою.

Згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, а саме:

- матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- матеріалами отриманими в ході проведення обшуку на ВП «Хлистунівський кар`єр» філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця»;

- матеріалами отриманими в ході проведення обшуку ТОВ «Максигран»;

- матеріалами за результатами тимчасових доступів до речей та документів кінцевих покупців щебеневої продукції;

- матеріалами за результатами проведення судової економічної експертизи № 446/489/25-23 від 19.09.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

На переконання органу досудового розслідування, з огляду на кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його особу та інші обставини існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших невстановлених осіб у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Так, необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

Даний ризик обґрунтовується тим, що тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбачає покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна та невідворотність вказаного покарання можуть спонукати підозрюваного до виїзду до будь - якої країни, чи тимчасово окупованих територій України.

Зокрема даний ризик підтверджується наявністю в ОСОБА_6 паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 від 16.07.2019. Також одним з ризиків втечі є військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

Даний ризик обґрунтовується тим, ОСОБА_6 може знищити або вжити заходів до знищення або переховування документів, щодо своєї злочинної діяльності, котрі ще не віднайдені та не вилучені органом досудового розслідування, а також, речей та інших доказів по кримінальному провадженню, які можуть бути використані як докази його вини. Також даний ризик підтверджується тим, що інкриміновані ОСОБА_6 діяння вчинені організованою групою осіб. Тому фактор домовленостей заздалегідь також вказує, що учасники таких домовленостей можуть мати змогу координувати дії для приховування злочинної діяльності, чим власне, додатково, засвідчується, як можливість знищення, так і переховування.

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, іншим підозрюваними, іншими особами яким відомі обставини вчинення злочину, у яких останній підозрюється, може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тобто, наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

Даний ризик обґрунтовується тим, що без належного контролю за його поведінкою може не з`являтися на виклики для проведення слідчих та процесуальних дій слідчим, прокурором, слідчим суддею.

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На переконання ініціатора клопотання, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_6 під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, а також гарантувати виконання останньою покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, як зазначає ініціатор клопотання, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду шляхом незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, виникла необхідність у обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В ході слідства встановлено, що ОСОБА_6 не має у власності рухоме та нерухоме майно, однак останній рухоме та нерухоме майно оформлював на своїх родичів, зокрема дружину та дочку.

Також в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій ОСОБА_6 здійснював замовлення робіт з технічного огляду автомобілів, які зареєстровані на членів його родини та домовлявся про покупку транспортних засобів, які в подальшому було зареєстровано на членів його родини, в тому числі на матір дружини ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_6 достовірно розуміючи протиправність своїх дій, з метою укриття своєї незаконної діяльності, приховування незаконно отриманих активів, здійснював дії щодо реєстрації майна, яке фактично придбане останнім, та перебуває в його користуванні на третіх осіб з подальшою перереєстрацією на своїх родичів з метою приховування фактів володіння цим майном.

За таких обставин, на переконання сторони обвинувачення, у разі задоволення клопотання, при обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, з урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, беручи до уваги, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується, вчинено з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, організованою групою осіб, за доцільно визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі понад 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме: 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 329 600,00 грн.

Саме такий розмір застави, на думку органу досудового розслідування, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків та недопущення будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків. Разом з тим, у разі внесення застави, сторона обвинувачення вважає за необхідне покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись за межі Черкаського району, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи викладене, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовільнити, посилаючись на доводи викладені в ньому та додані до нього докази. Додатково прокурор ОСОБА_3 зазначала, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, зважаючи на докази, зібрані на даному етапі досудового розслідування. Крім того зауважила, що враховуючи тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, існують реальні та достатньо обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Так, підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України. При цьому прокурор вказала, що у клопотанні помилково зазначено ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тобто, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з огляду на тяжкість покарання, яке може бути застосовано до нього у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого в провину кримінального правопорушення. Також, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 зможе знищити, спотворити чи приховати документи, які ще не було вилучено органом досудового розслідування, та які мають значення для кримінального провадження. Про існування вказаного ризику свідчить також те, що ОСОБА_6 на разі не відсторонений від посади та продовжує працювати на ВП «Хлистунівський кар`єр» філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця». Крім того, перебуваючи на волі останній може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженню, а саме на ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Вказаний ризик, прокурор обґрунтовувала тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 зможе вільно спілкуватись з даними особами та особисто чи через третіх осіб шляхом вмовлянь чи іншими способами змусить до зміни показів чи відмови від дачі показів, з метою уникнення покарання, що йому загрожує у разі визнання винним. Крім того, на переконання сторони обвинувачення, підозрюваний ОСОБА_6 зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може виразитись у неявці до органів досудового розслідування та суду, затягуванні досудового розслідування та вчинення інших дій, які матимуть негативні наслідки для кримінального провадження. На думку сторони обвинувачення жодний інший запобіжний захід не зможе знизити ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому до ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 329 600,00 грн. При цьому прокурор зазначала, що ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправність своїх дій здійснював придбання та оформлення рухомого та нерухомого майна на своїх родичів, а саме на дружину, дочку та тещу, з метою приховування фактів володіння цим майном. На переконання сторони обвинувачення, вказаний розмір застави не буде непомірним для підозрюваного з урахуванням того, що інкримінований останньому в провину злочин було скоєно з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення в особливо великих розмірах.

Слідчий ОСОБА_5 підтримав доводи прокурора, просив задоволити клопотання в повному обсязі та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вказаний розмір, на його переконання, є обґрунтованим зважаючи на розмір завданої шкоди, а також враховуючи той факт, що саме ОСОБА_6 був організатором та керівником злочинної групи. На уточнюючі питання слідчого судді слідчий вказав, що у даному кримінальному провадженні допитано понад 70 осіб у якості свідків, але з метою уникнення впливу на них з боку підозрюваного, їх імена не розголошуються. Також зазначав, що не зважаючи на вилучення значної кількості документації, в тому числі бухгалтерської, ОСОБА_6 , який продовжує працювати на ВП «Хлистунівський кар`єр» філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця», матиме змогу знищити чи спотворити документи, які мають значення для даного кримінального провадження та які ще не було вилучено органом досудового розслідування.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з огляду на необґрунтованість підозри та недоведеність вказаних стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, захисник зазначав, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження того, що його підзахисний був організатором злочинної групи та має відношення до інкримінованого йому в провину злочину. Зазначені слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні ризики не доведені, є надуманими та носять формальний характер. Наявність ризику переховування повністю спростовується тим, що досудове розслідування триває понад три роки, органом досудового розслідування проводились обшука, в тому числі за місцем проживання та роботи ОСОБА_11 , за весь цей час прокурором не надано доказів на підтвердження того, що він вчиняв дії на перешкоджання досудовому розслідуванню чи намагався переховуватись від слідства. Щодо ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, то стороною обвинувачення не зазначено, які саме документи відшукує орган досудового розслідування та які, на їх думку може знищити чи спотворити підозрюваний, з огляду на те, що слідчим було вилучено всю необхідну документацію та проведено судову експертизу, тому вказаний ризик відсутній. Щодо ризику впливу на свідків, то стороною обвинувачення не зазначено таких осіб, що позбавляє можливості їх ідентифікувати та уникати спілкування підозрюваному. Щодо ризику перешкоджати іншим чином, то на переконання захисника, він носить абстрактний характер та виступає формальним доводом. На думку захисника, прокурор не довів, що інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та відповідатиме потребам кримінального провадження. Просив відмовити у задоволенні клопотання в повному обсязі, однак у разі, якщо суд прийде до висновку про наявність підстав для застосування запобіжного заходу, то обрати домашній арешт, що передбачає заборону залишати житло у нічний час. При цьому зазначив, що зазначений розмір застави є непомірним для ОСОБА_6 зважаючи на його матеріальний стан, відсутність майна, яке належало б йому на праві власності, наявність у підозрюваного неповнолітньої дитини, а також враховуючи незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 .

Підозрюваний ОСОБА_6 відмовився давати покази щодо пред`явленої йому підозри на підставі ст. 63 Конституції України. При цьому підтримав доводи свого захисника. Просив врахувати, що він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має неповнолітню дитину. Також зазначив, що він не має наміру вчиняти будь-які дії на перешкоджання кримінальному провадженню чи на переховування від слідства та суду. Просив відмовити у задоволенні клопотання. Крім того зазначив, що застава у будь-якому розмірі буде для нього непомірною. На запитання слідчого судді повідомив, що він проживає в одному будинку з колишньою дружиною, але стосунки вони не підтримують, все це лише заради доньки підлітка; він не має у власності рухомого чи нерухомого майна, а автомобілі, про які вказує сторона обвинувачення, були придбані колишньою дружиною, він лише надавав допомогу при їх купівлі, а зараз надає допомогу при обслуговуванні та в разі потреби їздить на зазначених транспортних засобах. При цьому вказав, що колишня дружина протягом тривалого часу не працює.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання та документи надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В судовому засіданні встановлено, що подане клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також, п.4 ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000297 від 05.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

29.01.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме в організації привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, організованою групою.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення підтверджується доданими до клопотання та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; матеріалами отриманими в ході проведення обшуку на ВП «Хлистунівський кар`єр» філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця»; матеріалами отриманими в ході проведення обшуку ТОВ «Максигран»; матеріалами за результатами тимчасових доступів до речей та документів кінцевих покупців щебеневої продукції; матеріалами за результатами проведення судової економічної експертизи № 446/489/25-23 від 19.09.2025; іншими матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину, про що наголошувалось стороною захисту в судовому засіданні, вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" N 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Отже, на думку слідчого судді, висновок органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованим чи очевидно недопустимим, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати обрання заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_6 вини у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину.

Стосовно позиції сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, то фактично адвокат дає оцінку доказам, зібраним стороною обвинувачення на даному етапі розслідування, що є на цей час передчасним.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення у клопотанні, та позицію захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає наступне.

В обґрунтування необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою сторона обвинувачення у поданому клопотанні та в судовому засіданні посилалася на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистих обставин підозрюваного ОСОБА_6 (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. Характер інкримінованого правопорушення за обставин, викладених у повідомленні про підозру, пов`язаний з корисливою спрямованістю, направленим на власне збагачення, та використанням особою службового становища. Санкція відповідної частини статті відносить інкриміноване кримінальне правопорушення до особливо тяжкого злочину і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. При цьому, відповідно до приписів ст. 45 КК України, інкримінований в провину підозрюваному злочин є корупційним, що фактично виключає можливість застосування при призначення покарання приписів ст. ст. 69 та 75 КК України.

Отже, очікування можливого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Разом з тим, самої лише тяжкості інкримінованого злочину недостатньо для висновку про можливі спроби підозрюваного переховуватися, тому він оцінюється у світлі таких факторів, мова про які йшла вище, а також враховуються будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення ЄСПЛ у справі Becciev v. Moldova, п. 58). Отже, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ.

Оцінюючи питання стійкості соціальних зв`язків підозрюваного, слідчий суддя зазначає, що сімейний стан підозрюваного та стан його здоров`я, враховується під час їх оцінки. Чим більш міцними є соціальні зв`язки, тим більше вони будуть відігравати стримуючу роль для підозрюваного, стимулюватимуть належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Наявність постійного місця проживання та неповнолітньої дитини свідчить про те, що підозрюваний має соціальні зв`язки належного рівня. Однак, незважаючи на їх наявність, слідчий суддя вважає, що вказані характеризуючі дані не можуть бути вирішальними та такими, що могли б знизити ризик переховування до маловірогідного чи до його виключення.

Відтак, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Що стосується ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що органом досудового розслідування ще перевіряються та встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, а тому, перебуваючи на волі підозрюваний, який на час розгляду даного клопотання продовжує працювати на посаді заступника начальника ВП «Хлистунівський кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» АТ «Укрзалізниця» та будучи обізнаним про місцезнаходження таких речей, зможе їх знищити або спотворити.

Також слідчий суддя вважає, що існує ризик впливу підозрюваного на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, а саме на ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з якими він особисто знайомий та постійно контактував, що вбачається з протоколів за результатами НСРД, про які зазначено у клопотанні. Отже, наведене свідчить про те, що підозрюваний може впливати на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ними своїх показань та уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя враховує, що на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні органом досудового розслідування ще не встановлено всіх обставин вчинення злочину та не встановлено повного кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у даному кримінальному провадженні, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_6 матиме можливість створити штучні докази для викривлення дійсних обставин справи та перешкоджатиме кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В той же час, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено існування можливості незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, слід зазначити, що ризик впливу на свідків у певному кримінальному провадженні обумовлюється тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акту до суду такі покази отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту в судовому засіданні, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку ст. 225 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує аж до моменту безпосереднього надання ними під час судового розгляду показань й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок ймовірного впливу на них це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Разом з тим належить зазначити, що у клопотанні відсутній список конкретних свідків, на яких гіпотетично може вплинути підозрювана, як і не надано належних обґрунтувань стороною обвинувачення існування даного ризику під час судового засідання, що виключає можливість вважати існуючим наведений прокурором ризик, як заснований на припущеннях за відсутності осіб, що набули статус свідків, та доказів вчинення спрямованих на таке дій.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що під час розгляду поданого клопотання, стороною обвинувачення доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оскільки в ході розгляду клопотання встановлено ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик впливу на інших підозрюваних у кримінальному провадженні та можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_6 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Вирішуючи питання про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Зі змісту ч. 1 ст. 183 КПК України слідує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З наведеного вбачається, що метою застосування запобіжного заходу є не каральна, а забезпечувальна функція, тобто, до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність яких підтверджено в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (п. п. "а" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

При цьому, слідчий суддя враховує відомості про особу ОСОБА_6 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Також, як було встановлено в судовому засіданні, після проведення у 2023 році санкціонованих обшуків за місцем проживання та роботи ОСОБА_6 , останньому було повідомлено про підозру 29.01.2026. За весь час, що підозрюваний знав про існування даного кримінального провадження, він не намагався уникнути від органу досудового розслідування, місце проживання не змінював.

Крім того, сторона обвинувачення не навела обставин, які б свідчили, що підозрюваний, після отримання підозри та вручення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вчиняв дії, спрямовані на ухилення від слідства та суду чи на перешкоджання досудовому розслідуванню.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає.

В той же час слідчим суддею встановлено ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя вважає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_6 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

У кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи (ч. 1 ст. 176 КПК): 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Обираючи один із запобіжних заходів, слід зважати, що їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості. Відповідно найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, а найбільш м`яким - особисте зобов`язання.

Так, враховуючи особливості обставин даної справи та події кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 45 КК України є особливо тяжким корупційним злочином, вчиненим з корисливих мотивів, вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

В той же час, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, обставини кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого в провину ОСОБА_6 злочину, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього відповідних процесуальних обов`язків.

При цьому, домашній арешт, про який клопотала сторона захисту, не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам, а особливо можливість переховування від слідства та суду, знищення, спотворення чи приховування речових доказів, що мають значення для даного кримінального провадження, вплив на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні та можливого вчинення дій спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин вчинення злочинів.

Щодо визначення розміру застави, то слід зазначити, що її розмір визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину (п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Разом з тим, у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

При цьому, необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави, що є заздалегідь непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, саме розмір застави визначає ступінь суворості даного запобіжного заходу, а при його визначенні враховуються об`єктивні й суб`єктивні критерії.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при обранні застави необхідно враховувати не лише розмір шкоди, а й інші обставини, в тому числі можливість особи внести заставу, її особисту ситуацію. Основною метою застави є гарантування виконання особою своїх процесуальних обов`язків.

Так, в контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Таким чином, з одного боку розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Під час судового розгляду встановлено майновий стан підозрюваного та членів його сім`ї, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 , розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримує офіційну заробітну плату в розмірі близько 17 000 грн. на місяць.

Крім того встановлено, що у власності ОСОБА_13 , яка є колишньою дружиною підозрюваного перебуває наступне майно:

-63/100 частки земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0948 (право власності зареєстровано 31.08.2020);

-земельна ділянка за кадастровим номером :02:020:0305, площею 869,8 кв.м (дата реєстрації 11.12.2019);

-житловий будинок, загальною площею 200,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 (дата реєстрації 11.12.2019);

-квартира АДРЕСА_3 , відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 10.06.2021;

-машиномісце АДРЕСА_4 , відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу машиномісця від 25.07.2024;

-гараж, машиномісце № НОМЕР_2 , підвал 1-й рівеннь в будинку за АДРЕСА_5 , відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу машиномісця від 25.07.2024;

-гараж, машиномісце № НОМЕР_3 , підвал 1-й рівеннь в будинку за АДРЕСА_5 , відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу машиномісця від 25.07.2024.

У власності дочки ОСОБА_6 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває автомобіль Land Rover Renge Rover Evoque, д.н.з. НОМЕР_4 (дата реєстрації 03.07.2024). При цьому, в ході досудового розслідування встановлено, що вказаний транспортний засіб перебуває у фактичному користуванні підозрюваного ОСОБА_6 , що підтверджується долученим до клопотання рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС УСР в Черкаській області ДСР НП України ОСОБА_14 .

У власності ОСОБА_10 , яка є матір`ю колишньої дружини ОСОБА_6 , перебуває автомобіль Land Rover Discovery Sport, д.н.з. НОМЕР_5 (дата реєстрації 06.06.2024). При цьому, в ході досудового розслідування встановлено, що вказаний транспортний засіб перебуває у фактичному користуванні підозрюваного ОСОБА_6 , що підтверджується долученим до клопотання рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС УСР в Черкаській області ДСР НП України ОСОБА_14 .

В судовому засіданні ОСОБА_6 вказував, що перераховане вище майно придбано за кошти колишньої дружини ОСОБА_13 . Проте, на запитання слідчої судді щодо місця роботи та джерел доходу останньої, зазначив, що колишня дружина не працює. Крім того, підозрюваний зазначав про спільне проживання в одному будинку з ОСОБА_13 , при цьому доказів розірвання шлюбу з останньою надано не було.

Також, визначаючи розмір застави, слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, висвітленого в підозрі, який був вчинений з корисливих мотивів з метою особистого збагачення в особливо великих розмірах, а також залучення ОСОБА_6 для захисту платного захисника.

Указане вище, на думку слідчого судді свідчить про достатній рівень доходів підозрюваного ОСОБА_6 та значні статки його родини.

При обрахунку розміру застави слідчий суддя враховує частину 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII якою встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року. Таким чином, при визначенні розміру прожиткового мінімуму, як розрахункової величини для визначення застави, слід застосовувати розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб встановлений Законом "Про бюджет на 2026 рік" на 1 січня поточного року, тобто 3328 грн.

За таких обставин, враховуючи тяжкість, специфіку та обставини інкримінованого в провину підозрюваному ОСОБА_6 кримінального правопорушення, викладені в письмовому повідомленні про підозру, розмір заподіяної шкоди, майновий, соціальний та сімейний стан, а також встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 визначити заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 664 000 (один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячі) гривень.

Саме такий розмір застави, суд вважає таким, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків.

На думку слідчого судді, запропонований стороною обвинувачення розмір застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 329 600,00 грн., є необґрунтованим, занадто завищеним та непомірним для підозрюваного.

Також слідчий суддя вбачає доцільним покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатися за межі Черкаського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_6 у присутності слідчого чи прокурора; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, - оскільки це необхідно з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризиків, які були обґрунтовані раніше та ефективності здійснення кримінального провадження, визначивши строк дії цих обов`язків, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.03.2026 включно.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , поданого в рамках кримінального провадження №0000297 від 05.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 664 000 (один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячі) гривень.

Зобов`язати ОСОБА_6 не пізніше п`яти днів з дня застосування запобіжного заходу у виді застави, внести у грошовій одиниці України кошти у розмірі 1664000 грн., на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ: рахунок отримувача - UA0003652; Код банку отримувача (МФО) 820172; банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26261092, або забезпечити їх внесення заставодавцем, та надати слідчому, прокурору, суду документ з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатися за межі Черкаського району без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_6 у присутності слідчого чи прокурора;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту застосування запобіжного заходу у вигляді застави, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Визначити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_6 , даною ухвалою слідчого судді, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 березня 2026 року включно.

Підозрюваному роз`яснюється положення ч.ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, згідно з якими у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1