Справа №463/1052/26
Провадження №1-кс/463/1484/26
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

06 лютого 2026 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженецю села Прибужани Кам`янка-Бузького району Львівської області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації 09.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець старший солдат на посаді номера обслуги групи снайперів 2 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

встановив:

слідчий звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні слідчих Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000590 від 21 грудня 2022 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09 березня 2022 року, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 2 ОСОБА_4 зараховано на військову службу за призовом у воєнний час, на всі види забезпечення та призначено на посаду солдата резерву 38 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 80 від 01 червня 2022 року, солдата ОСОБА_4 солдата резерву 38 запасної роти, вважати таким, що посаду здав 31 травня 2022 року та вважати таким, що 01 червня 2022 року посаду командира відділення групи снайперів 2 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №192 від 21 червня 2022 року, старшого солдата ОСОБА_4 командира відділення групи снайперів 2 загону спеціального призначення, вважати таким, що посаду здав 20 вересня 2022 року та вважати таким, що 21 вересня 2022 року посаду номер обслуги групи снайперів 2 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №223 від 20 жовтня 2022 року, старшого солдата ОСОБА_4 , номера обслуги групи снайперів 2 загону спеціального призначення, вважати таким, що вибув з військової частини НОМЕР_1 , терміном на 10 діб у відпустку (дві доби на проїзд), з 20 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, з виїздом до АДРЕСА_2 .

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 листопада 2022 року № 236, старшого солдата ОСОБА_4 , номера обслуги групи снайперів 2 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, який не прибув з відпустки та є безпідставно відсутній з 02 листопада 2022 року.

Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Втім, старший солдат ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи військовослужбовцем, діючи умисно, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 02 листопада 2022 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено не з`явився вчасно на службу не прибув з відпустки до місця тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 із дислокацією у АДРЕСА_3 , та перебував поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 до 04 лютого 2026 року, тобто до моменту виявлення його працівниками поліції за місцем реєстрації та проживання, під час перевірки військовослужбовців, які вважаються такими, що самовільно залишили військову частину або такими, що не з`явились вчасно на службу не прибули з відпустки.

Відтак, з 02 листопада 2022 року до 04 лютого 2026 року старший солдат ОСОБА_4 перебував поза межами розташування військової частини, проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував, а отже останній у такий спосіб незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності, перебуваючи за місцем свого фактичної реєстрації та проживання.

Під час незаконного перебування за межами розташування військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це зробити.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

04.02.2026, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а 06.02.2026 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, обґрунтованість якої підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: матеріалами службового розслідування від 13 листопада 2022 року, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 , за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_4 , згідно яких у ході службового розслідування об`єктивно доведено факт самовільного залишення останнім частини та відсутність на службі без поважних причин; протоколами допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтвердили, що старший солдат ОСОБА_4 без поважних причин самовільно залишав розташування військової частини НОМЕР_1 , а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Враховуючи характер вчиненого підозрюваним злочину та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що він може полишити місце свого проживання, виїхати в іншу область або за територію України, де буде переховуватись від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та може вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки запобігти вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного неможливо, а також враховуючи також вимоги ч.8 ст.176 КПК України, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у ньому та просив таке задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили. Зазначили, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надто суворим, тому просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або визначити мінімальний розмір застави, врахувавши, що підозрюваному у 8 років поставлено діагноз олігофренія в ст. дебільності та рекомендовано навчання в спецшколі-інтернаті для розумово відсталих дітей.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000590 від 21.12.2022.

Як вбачається з повідомлення про підозру та про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, обґрунтованість якої підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, зокрема матеріалами службового розслідування від 13.11.2022, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_4 , згідно з якими у ході службового розслідування об`єктивно доведено факт самовільного залишення останнім частини та відсутність на службі без поважних причин; протоколами допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтвердили, що старший солдат ОСОБА_4 без поважних причин самовільно залишав розташування військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При цьому, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, тому з метою запобігти ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою строком шістдесят днів, починаючи з моменту фактичного затримання підозрюваного 14 год. 22 хв. 04 лютого 2026 року.

Разом з тим, оскільки відповідно до абз.8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право, а не зобов`язаний не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, враховуючи особу підозрюваного та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід визначити заставу у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66560 грн., оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 395 КПК України,-

постановив:

клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, починаючи з моменту фактичного затримання підозрюваного 14 год. 22 хв. 04 лютого 2026 року та закінчується о 24 год. 00 хв. 04 квітня 2026 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66560 грн. (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят гривень).

У випадку внесення застави на відповідний рахунок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:

1. Прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 09.02.2026.

Слідчий суддя: ОСОБА_1