ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси виділене кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 08.02.2023 року відносно:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе (нині м. Покров) Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, РНОКПП НОМЕР_1 , неодруженого, на утриманні неповнолітніх (непрацездатних) осіб не маючого, без інвалідності, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 за мобілізацією, без місця реєстрації, до затримання проживаючого на території місця розташування військової частини, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022 року введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку, а на момент вчинення кримінального правопорушення - Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-IX від 16.11.2022, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строк дії воєнного стану в Україні було продовжено строком на 90 діб.

Так, 07 лютого 2023 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та особою на ім`я ОСОБА_8 , який має статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні, перебували поряд з будинком АДРЕСА_1 , що розташований біля супермаркету «Копійка», за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського (нині - вул. О. Вадатурського), буд. 51.

В подальшому, ОСОБА_5 , відійшов у двір будинку АДРЕСА_2 , де побачив припаркований біля зазначеного будинку автомобіль ВАЗ 2107, білого кольору, із державним номерним знаком НОМЕР_3 , на даху якого перебувала прив`язана металева драбина, сірого кольору. В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 повернувся до вищезазначених осіб, попросив особу на ім`я ОСОБА_8 , який має статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні, йому допомогти. Надалі вони вдвох пройшли у двір будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 запропонував особі на ім`я ОСОБА_8 , який має статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні, викрасти металеву драбину, сірого кольору, яка була прив`язана ременями до даху припаркованого біля зазначеного будинку автомобілю ВАЗ 2107, білого кольору, із державним номерним знаком НОМЕР_3 , на що останній погодився.

Реалізуючи свій спільний злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, у період дії введеного в Україні правового режиму воєнного стану, ОСОБА_5 разом з особою на ім`я ОСОБА_8 , який має статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні, переконавшись, що їх дії залишаться непоміченими для оточуючих, підійшли ззаду до автомобіля ВАЗ 2107, білого кольору, із державним номерним знаком НОМЕР_3 , розташованого біля будинку №53/1 по вул. Маршала Малиновського (нині - вул. О. Вадатурського) у м. Одесі, шляхом вільного доступу, попередньо спільно розв`язавши ремені, якими було прив`язано металеву драбину, вдвох зняли її з даху вищезазначеного автомобілю, таким чином заволодівши нею, таємно викрали металеву драбину марки «KRAUSE», сірого кольору, трьох секційну, довжина одної секції 3 метри, вагою приблизно 18 кг., вартістю 6600 гривень, яка належить ОСОБА_9 .

Після цього, продовжуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 та особа на ім`я ОСОБА_8 , який має статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні, разом з викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 6 600 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, кваліфікацію своїх дій не оспорював та надав показання, які за змістом аналогічні обставинам, що зазначені в обвинувальному акті, а саме те, що в лютому 2023 року, знаходячись у дворі будинку по вул. Маршала Малиновського, в м. Одесі, він побачив припаркований автомобіль, на даху якого перебувала прив`язана металева драбина, та запропонував своєму знайомому на ім`я ОСОБА_10 викрасти металеву драбину з метою продажу, на що останній погодився. Підійшовши до авто, пересвідчившись, що за ними ніхто не спостерігає, вони розв`язали ремені, якими було прив`язано металеву драбину, вдвох зняли її з даху автомобілю та покинули місце злочину. Цивільний позов, який стосується суми завданого збитку, визнає в повному обсязі. Назву та вартість викраденого майна не оскаржує. У вчиненому щиро кається, розуміє що скоїв крадіжку в умовах воєнного стану та просить суд суворо не карати, зазначив що він на теперішній час є військовослужбовцем та бажає продовжити службу у ЗСУ.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні участі не приймав, матеріали справи містять його заяву, якою він просить здійснювати розгляд кримінального провадження за його відсутністю, при цьому просить цивільний позов задовольнити, а призначення покарання залишає на розсуд суду.

Прокурор під час судового розгляду просив обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу, а також документів, що стосуються цивільного позову потерпілого в частині позовних вимог до ОСОБА_5 , та, відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу, а також дослідженням документів, що стосуються цивільного позову потерпілого в частині позовних вимог до ОСОБА_5 .

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що саме він, за викладених в обвинувальному акті обставин, здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, тому зважаючи на викладене та те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд вважає доведеним пред`явлене йому обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу ОСОБА_5 , та його вік (50 роки); соціальне положення (неодружений, неповнолітніх дітей не має, працездатний, є військовослужбовцем та має позитивну службову характеристику); стан здоров`я (особа осудна, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, інвалідності чи тяжких захворювань не має); те, що ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, повністю визнає вину у вчиненому правопорушенні по даному провадженню, а також готовий нести за це відповідальність; наявність обставини, що пом`якшує покарання (щире каяття) та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, та те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, позицію прокурора в судових дебатах, про те, що виправлення обвинуваченого може бути досягнуто без ізоляції від суспільства та те, що потерпілий у своїй заяві не наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд приходить до висновку про можливість призначити ОСОБА_5 покарання, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі з подальшим звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання та спосіб його виконання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

В рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_9 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 та особи на ім`я ОСОБА_8 , який має статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні, а саме потерпілий просить суд стягнути з вказаних осіб на його користь матеріальну (майнову) шкоду, яка була завдана внаслідок злочину. Матеріальна (майнова) шкода, яка була завдана внаслідок злочину, становить 6 600 (шість тисяч шістсот) гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 цивільний позов визнав в повному обсязі та беззаперечно, тому враховуючи те, що визнання цивільного позову не суперечить вимогам закону (ст. ст. 16, ч. 1 ст. 1166, ст. 1190, ч. 2 ст. 1192 ЦК України), керуючись ч. 4 ст.174 ЦПК України, суд доходить до висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_5 підлягає задоволенню у повному обсязі, при цьому цивільний позов в частині заявлених позовних вимог до особи на ім`я ОСОБА_8 , який має статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні суд не вирішує, оскільки позов в цій частині має бути вирішений під час ухвалення судового рішення по суті в рамках справи № 521/7955/23.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси (нова назва суду - Хаджибейський районний суд м. Одеси) від 15.02.2023 року скасувати.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи особу ОСОБА_5 та приймаючи до уваги призначене йому покарання, суд вважає за необхідне до набрання цим вироком законної сили обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

При цьому, у разі скасування відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді позбавлення волі за даним вироком, у строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 13.10.2025 року (з моменту фактичного затримання) по 19.11.2025 року включно (до моменту звільнення з-під варти в залі суду), з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Початок строку відбування покарання з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини, де проходить військову службу (у разі звільнення з військової служби - до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання);

- повідомляти командира військової частини, де проходить військову службу (у разі звільнення з військової служби - уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання) про зміну свого місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з командиром військової частини, де проходить військову службу (у разі звільнення з військової служби без погодження з уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання).

Нагляд за ОСОБА_5 , як особою, звільненої від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини, де проходить військову службу, а саме на командира військової частини НОМЕР_2 (у разі звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання).

Про взяття ОСОБА_5 на облік, в порядку виконання вироку, невідкладно повідомити Хаджибейський районний суд міста Одеси.

Обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, у разі скасування відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді позбавлення волі за даним вироком, у строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 13.10.2025 року (з моменту фактичного затримання) по 19.11.2025 року включно (до моменту звільнення з-під варти в залі суду), з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та особи на ім`я ОСОБА_8 , який має статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні, матеріальної (майнової) шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити в частині позовних вимог до ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , частину матеріальної (майнової) шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення у сумі 3300 (три тисячі триста) гривень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси (нова назва суду - Хаджибейський районний суд м. Одеси) від 15.02.2023 року скасувати.

Речові докази відповідно до постанови слідчого від 13.02.2023 року, а саме:

-куртку чорного кольору із написом «RHODT ISLAND 1993 SPORTS series Sailing, дві рукавички чорного кольору марки «Thinsulate» та капюшон сірого кольору (які зберігаються в камері схову Відділу поліції №1 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області, згідно квитанції № 007537) - повернути власнику за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Суддя ОСОБА_1