Провадження № 1-кп/947/1402/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_4

законний представник потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001169 від 17.10.2024 року у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:

15.10.2024 року приблизно о 14:38 год. у денний час доби та необмеженій видимості, без опадів, при сухому дорожньому покритті, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Ford transit», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі руху проїзної частини автомобільного проїзду у Київському районі м Одеси, який розміщений біля комплексу споруд буд. № 2А по пр. Небесної Сотні, який з`єднує проїзну частину вул. Інглезі та проїзну частину пр. Небесної Сотні, на якій організовано двосторонній рух по двом смугам руху у одному напрямку руху, які поділені дорожньою розміткою 1.5 згідно Правил дорожнього руху України, з боку вул. Інглезі в напрямку пр. Небесної Сотні, зі швидкістю 20 км/год.

Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, відзначеного дорожньою розміткою 1.14.1 і дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 відповідно до Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), видимість та оглядовість яких для водія ОСОБА_6 була необмеженою, який розміщений на вказаній транспортній розв`язці біля комплексу споруд буд. № 2А по пр. Небесної Сотні і призначений для переходу пішоходами проїзної частини вказаного автомобільного проїзду, перед яким у правій смузі руху зупинився інший транспортний засіб для надання переваги в русі пішоходам, водій ОСОБА_6 був не уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, при під`їзді до пішохідного переходу та наступного проїзду через пішохідний перехід, не обрав тієї безпечної швидкості свого руху, яка б дозволяла безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну дорожньої обстановки, в тому числі на пішохідному переході, не знизив своєчасно швидкість руху керованого ним автомобіля аж до зупинки транспортного засобу та без зупинки почав проїжджати пішохідний перехід, не переконавшись при цьому у відсутності на пішохідному переході пішоходів, які мають перевагу в русі при переході проїзної частини по ньому і для яких могла бути створена перешкода чи небезпека, в результаті чого на пішохідному переході передньою частиною кузова автомобіля «Ford transit», р.н. НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину проїзду по вказаному пішохідному переході, рухаючись з права наліво по напрямку руху автомобіля «Ford transit», р.н. НОМЕР_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини променевої кістки правого передпліччя.

Таким чином водій ОСОБА_6 своїми необережними діями у формі злочинної недбалості допустив порушення вимог п. п. 2.3 (6); 4.16 (а), 12.1, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:

-п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

-п. 4.16 ПДР «Пішохід має право: а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;

-п. 12.1 ПДР «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

-п. 18.1 ПДР «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;

-п. 18.4 ПДР «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Ford transit», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода належним виконанням вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Ford transit», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , які не відповідали вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та щиро покаявся, запевнив суд, що більше не допустить протиправних дій. Повідомив, що відшкодував завдані матеріальні та моральні збитки, заподіяні в наслідок ДТП, потерпілому та просив суд, звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, посилаючись на те, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів нетяжких злочинів, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вважає що є всі правові підстави передбачені ст. 46 КК України для його звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор підтримав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку з примиренням з потерпілим, вказуючи, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_6 відноситься до категорії нетяжких злочинів, після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину і відшкодував потерпілому завдані ним матеріальні та моральні збитки.

Потерпіла та її законний представник підтримали клопотання обвинуваченого.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд враховує, що відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів. Визначення категорії злочину є юридично значущим, оскільки саме нетяжкий характер правопорушення є первинною умовою для застосування положень ст. 46 КК України щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Дані про особу обвинуваченого свідчать, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному чи психіатричному закладах не перебуває, що підтверджує відсутність схильності до протиправної поведінки та засвідчує, що він є особою, яка вперше вчинила нетяжкий злочин.

З матеріалів провадження вбачається, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 не заперечував фактичних обставин події, визнав свою вину, щиро покаявся у вчиненому, не ухилявся від органів досудового розслідування та суду, надавав необхідні пояснення та співпрацював із правоохоронними органами для встановлення всіх істотних обставин. Така поведінка відповідає правовому змісту щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке у своїй сукупності характеризує обвинуваченого як особу, яка належно усвідомила протиправність своєї поведінки та зробила реальні дії для усунення її наслідків.

Важливою умовою застосування ст. 46 КК України є добровільне примирення винного з потерпілим. Суд установив, що між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 , у присутності законного представника, досягнуто повного примирення, що підтверджено їхніми поясненнями в судовому засіданні. Потерпіла та її законний представник прямо зазначили, що не мають жодних претензій до обвинуваченого та підтримують клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності. Факт такого примирення є юридично значущим та єдино можливим для застосування положень ст. 46 КК України.

Судом також установлено, що обвинувачений добровільно, у повному обсязі та без будь-якого примусу відшкодував потерпілій завдані матеріальні збитки та компенсував моральну шкоду. Наявні у матеріалах кримінального провадження розписки та пояснення сторін підтверджують як безспірність факту відшкодування, так і відсутність неврегульованих претензій між сторонами. Відповідно до правових позицій Верховного Суду, відшкодування шкоди в добровільному та повному обсязі свідчить про реальний характер примирення і підтверджує правові підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до змісту ст. 46 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням можливе лише за наявності сукупності умов: вчинення нетяжкого злочину; вперше вчинення кримінального правопорушення; щирого каяття; повного відшкодування шкоди; досягнення добровільного примирення з потерпілим. Суд установив, що всі зазначені умови у даному кримінальному провадженні наявні, підтверджені належними доказами та не викликають сумнівів у їх достовірності.

Ураховуючи вид та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наслідки, що настали, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, характер і зміст його взаємин з потерпілою, суд дійшов висновку, що застосування положень ст. 46 КК України повністю відповідає цілям кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України, та завданням покарання, закріпленим у ст. 50 КК України. Досягнення загальної та спеціальної превенції в цьому випадку можливе без фактичного засудження ОСОБА_6 та призначення йому кримінального покарання.

За таких обставин суд приходить до переконання, що підстави, визначені ст. 46 КК України, у даному кримінальному провадженні знайшли своє повне підтвердження, а тому клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а ОСОБА_6 звільненню від кримінальної відповідальності.

Питання про речові докази, процесуальні витрати та заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на майно, суд вирішує в порядку ст.ст.100, 124 та 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 46, КК України, ст.ст.100, 110, 124, 174, 284-286, 288, 369-372, 392-395, КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_4 .

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001169 від 17.10.2024 року у відношенні: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів у загальній сумі 13 830 гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.10.2025 року (Справа № 947/38446/25, Провадження № 1-кс/947/15754/25) на автомобіль марки «Ford transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , із скасуванням заборони на відчуження, розпорядження та користування.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: вищезазначений транспортний засіб повернути за належністю; Електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід та результати слідчих (розшукових) та процесуальний дій зберігати в матеріалах справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1