ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2581/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

05.09.2025 слідчий слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосовування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якому оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується: - протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію; - протоколом допиту потерпілого; - протоколами допиту свідків; - протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України;- протоколом огляду місця події від 04.09.2025; - протокол допиту підозрюваного та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду зважаючи на міру покарання, у разі його засудження, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що останній раніше неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів.

Захисник підозрюваного заперечував проти заявленого клопотання та зазначив, що ОСОБА_5 дійсно багато разів притягався до кримінальної відповідальності, при цьому, останній строк відбув покарання повністю. Станом на сьогодні ОСОБА_5 неофіційно працевлаштувався на будівництво, проте йому не заплатили кошти за виконану ним роботу, у зв`язку із чим він пішов на вчинення нового злочину задля здобуття коштів на проживання. Окрему увагу суду адвокат звернув на те, що підозрюваний повністю визнає свою вину, готовий співпрацювати з органами досудового розслідування, окрім того, викрадений самокат був повернутий потерпілому. Враховуючи викладене, адвокат прохав суд обрати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав свого захисника та окремо зазначив, що він дійсно намагався встати на шлях виправлення, проте був вимушений піти на скоєння злочину, оскільки не отримав заробітну плату на будівництві.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0003311, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2025, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим за вчинення майнових корисливих злочинів, судимість за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , 04.09.2025 приблизно о 12 год. 46 хв. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 18, та знаходячись поряд з магазином «Велмарт», побачив припаркований електросамокат марки «Xiaomi Electric Scooter 4 Lite», належний ОСОБА_7 , після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, підійшов до вказаного самокату та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом перерізання тросу кусачками, повторно таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: електросамокат марки «Xiaomi Electric Scooter 4 Lite» вартістю 13 574 грн. 70 коп., після чого разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріального збитку на суму 13 574 грн. 70 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

04.09.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 05.09.2025 повідомлено йому про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до чч. 2, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину підтверджується: - протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію; - протоколом допиту потерпілого; - протоколами допиту свідків; - протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України;- протоколом огляду місця події від 04.09.2025; - протокол допиту підозрюваного та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

Таким чином на даний час сумніви в обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину у слідчого судді відсутні.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

Враховуючи наведене, а також дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, у слідчого судді не має сумнівів відносно ризиків того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду або ж вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

На підставі вищевикладеного, суд з урахуванням сукупності встановлених обставин, а також характеру конкретних обставин та високої суспільної небезпечності інкримінованого ОСОБА_5 злочину, дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Зокрема, ОСОБА_5 , будучи неодноразово засудженим за вчинення майнових злочинів, відповідних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, що підтверджується наданими до клопотання доказами. Доводи останнього та захисника щодо того, що підозрюваний намагався стати на шлях виправлення та про застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки на утриманні останнього знаходиться його мати та малолітня дитина, не знайшли такого підтвердження ані з долучених до клопотання доказів, ані під час розгляду даної справи. Також на момент розгляду даного клопотання у суду відсутні сумніви про те, що вчинення майнових злочинів є єдиним джерелом доходу підозрюваного, враховуючи, що останній з 2021 року по дату винесення даної ухвали суду не був працевлаштований, як і згідно процесуальних документів, які містяться в матеріалах даної справи, не мав наміру на офіційне працевлаштування.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Розмір застави має бути належним чином обґрунтовано у рішенні, яке встановлює заставу (Georgieva проти Болгарії, §§ 15 і 30-31), відтак слідчий суддя вважає, що застава у межах, встановлених законом для тяжких злочинів, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому з урахуванням особи підозрюваного та тяжкість вчинення злочину в якості альтернативи тримання під вартою йому встановлюється застава в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, стст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 листопада 2025 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 04 вересня 2025 року.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

У разі внесення застави на спеціальних рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання слідчому документа, що це підтверджує, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави ОСОБА_5 зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування і суду та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, застава звертається в дохід держави, а до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дія ухвали закінчується 03 листопада 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1