Справа № 372/4211/25
Провадження № 1-кп-362/25
В И Р О К

іменем України

17 листопада 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000960 від 08.05.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працює, раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в ніч із 05.05.2025 на 06.05.2025, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не раніше 22 год. 00 хв. 05.05.2025 та не пізніше 03 год. 00 хв. 06.05.2025, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , на території парковки на подвір`ї вказаного вище будинку, виявив автомобіль марки «Volkswagen», модель Passat, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме деталей належного ОСОБА_6 автомобіля.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в умовах воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про запровадження воєнного стану в Україні», із подальшим продовженням строку дії, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до припаркованого поблизу буд. 154 по вул. Київській у м. Обухів Київської області автомобіля марки «Volkswagen», модель Passat, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , та самостійно зняв з автомобіля передній бампер, дві передні фари та значок «Volkswagen» загальною вартістю 62395,81 гривень.

Після чого ОСОБА_4 залишив місце скоєння злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на вище вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, з його кваліфікуючими ознаками, щиро покаявся у вчиненому, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Із цивільним позовом погодився частково в частині стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., як достатньої та справедливої з врахуванням обставин.

Потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_6 наполягала на задоволені цивільного позову в повному обсязі, показала, що передній бампер та фари їй повернуті та в цей час встановлені на її автомобіль. Проте, зазначила, що бампер має певні ушкодження у вигляді подряпин, їй довелося придбавати додаткові деталі для кріплення та оплачувати ремонтні роботи в розмірі 41 200 грн. Загалом позивачка оцінила розмір матеріальної шкоди відповідно до висновку експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи № 1261, який міститься в матеріалах кримінального провадження, та становить 62 395,81 як вартість викрадених деталей та додала 41 200 грн. як вартість відновлювальних робіт, які вона понесла. Також ОСОБА_6 обґрунтувала моральну шкоду тим, що протягом 4 місяців залишалася без автомобіля, який потребував ремонту і не був годний до експлуатації, що вимагало від неї докладання додаткових зусиль для організації звичайного укладу життя. В зв`язку із тим, що нею використовувався автомобіль щоденно для поїздок на роботу, перевезення дитини в дитячий садок та гуртки, прийняття участі в поховальних колонах військових та ін., вона відчула сильний психологічний дискомфорт від відсутності змоги жити усталеним життям.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у провадженні, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням висновку судової експертизи № 1261, документів, що характеризують ОСОБА_4 , доказів, поданих в обґрунтування цивільного позову, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у провадженні.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, за ч. 4 ст. 185 КК України, погодившись із пред`явленим обвинуваченням.

При призначенні ОСОБА_4 покарання відповідно до вимог статей 50, 65 КК України суд враховує конкретні обставини провадження, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, якому тільки виповнилося 18 років, він раніше не судимий, не працевлаштований, не одружений, не перебуває на обліку у лікарня-нарколога та лікаря-психіатра, за місцем проживання характеризується негативно.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та часткове відшкодування шкоди в розмірі 5000 грн.

Згідно ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні.

Ураховуючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185, у виді позбавлення волі.

Орган пробації висловив думку в досудовій доповіді про доцільність призначення покарання із застосуванням іспитового строку із покладенням певних обов`язків.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75 КК України із покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати характеру скоєного кримінального правопорушення, його суспільній небезпеці, даним про особу обвинуваченого та належним чином сприятиме виправленню ОСОБА_4 і запобіганню вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави на відшкодування процесуальних витрат вартість проведення судових експертиз.

Що стосується вирішення цивільного позову.

Суд погоджується із позицією сторони захисту щодо матеріальної шкоди, висловленою в судовому засіданні. Так, цивільна позивачка не може використати інформацію із висновку експерта № 1261 про розмір матеріальної шкоди, як таку. що доводить розмір завданої шкоди з огляду на наступне. Так, розмір матеріальної шкоди на рівні 62 395,81 грн. має в цьому кримінальному провадженні виключно значення для кримінально-правової кваліфікації діяння, що інкримінується ОСОБА_4 , оскільки не враховує, що основна частина деталей повернуті позивачці та будучи придатними для подальшої експлуатації встановлені повторно на транспортний засіб, що підтверджено позивачкою безпосередньо. Отже, відшкодуванню може підлягати матеріальна шкода, яка складається із зниження вартості повернутих деталей в результаті їх демонтажу з ТЗ, вартості додаткових деталей, необхідних для ремонту ТЗ та розміру ремонтних робіт. Позивачкою не надано доказів на підтвердження цих витрат або витрат, які планується понести в зв`язку із ремонтом ТЗ в майбутньому.

Таким чином, позов в частині відшкодування матеріальної шкоди не доведений сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, тому в цій частині не може бути задоволений.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) моральна шкода, зокрема, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд вважає факт завдання моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 доведеним, проте виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь позивачки - потерпілої у відшкодування моральної шкоди 40 000 грн. та зменшити суму із врахуванням доказів часткового відшкодування шкоди в розмірі 5000 грн. до 35 000 грн. Так, суд вважає, що неможливість користуватися автомобілем через його непрацездатний стан, винуватцем якого є обвинувачений, враховуючи значність періоду 4 місяці, безумовно викликало у потерпілої психологічний дискомфорт через порушення звичайного укладу життя, до якого вона звикла як молода мати, працевлаштована особа та особа із активною громадянською позицією.

Суд не вважає, що визначена сума є непомірною для обвинуваченого, оскільки останній працездатний, не обтяжений утриманцями та повинен усвідомити рівень страждань потерпілої, які виникли через вчинення ним злочину щодо неї.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,- 35 000 грн., в іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 у відшкодування процесуальних витрат - вартість проведення судової експертизи в сумі 3968,06 грн. на користь держави.

Речові докази: чотири сліди пальців рук, які поміщено до спеціального конверту НПУ, - знищити, речові докази раніше передані потерпілій ОСОБА_6 залишити останній.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1