ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1876/25 Справа № 202/8689/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт Приватного підприємства ЕЛЬБІ адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року про арешт майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_6 та в рамках кримінального провадження №0001448 від 04.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі-КК) накладено арешт на спеціалізований причеп «LDS NG48» р.н. НОМЕР_1 , власником котрого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ТОВ «АГРОНАФТА», із забороною власнику відчужувати, користуватись, розпоряджатись вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

В апеляційній скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді із незаконністю, необґрунтованістю та неповнотою судового розгляду.

Вважає, що слідчий суддя ухвалюючи рішення про арешт транспортного засобу не оцінив ані розумність, ані співмірність такого обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідкам для господарської діяльності ПП ЕЛЬБІ.

Вказує, що спеціалізований причеп «LDS NG48» р.н. НОМЕР_1 , належить ТОВ АГРОНАФТА, але його володільцем на підставі договору оренди №01/01/23-А/Е є ПП ЕЛЬБІ.

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 03.09.2025 під час огляду на автомобілі «MAN TGX 18.440» виявлено лише потертості пилу та тріщину на передньому бампері, а його причеп LDS NG48@ р.н. НОМЕР_1 , пошкоджень взагалі не мав.

Після огляду слідчий не заборонив експлуатацію транспортного засобу і водій ОСОБА_8 продовжив рух, перевіз завантажений автомобіль спочатку на вул. Курсантську, 21, у м. Дніпро, де залишив автомобіль на АЗС Нефтек, а наступного дня проїхав за адресою: Дніпропетровська область, смт Слобожанське, вул. Паркова, 2А, де розташована одна з автостоянок ПП ЕЛЬБІ, тобто загалом після ДТП проїхав близько 25-30 км.

Отже у слідчого не було жодних підстав вважати транспортний засіб та його причеп технічно несправним. Більше того, станом на 22.09.2025, протягом 20 днів після ДТП жодних слідчих дій із цим причепом не проводилося, що підтверджує відсутність практичної необхідності в його арешті.

При цьому, на переконання представника, необхідність проведення транспортно-трасологічної чи автотехнічної експертизи виглядає формально, оскільки факт наїзду на пішохода та локалізація контакту (передньою частиною автомобілю) вже підтверджені: протоколом огляду, яким зафіксовано характер та локалізацію пошкоджень; показаннями самого водія ОСОБА_9 , допитаного як свідка 09.09.2025, який підтвердив факт наїзду на пішохода передньою частиною автомобіля.

Таким чином, повний арешт майна із забороною користування причепом LDS NG48@ у даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та пропорційності, є передчасним та формальним, оскільки транспортний засіб не становить жодної доказової цінності понад уже зафіксовані дані.

Водночас зазначає, що накладення арешту на спеціалізований причеп спричиняє негативні наслідки для господарської діяльності підприємства.

Так, одним із ключових напрямків діяльності ПП ЕЛЬБІ є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами. На момент ДТП автомобіль з причепом здійснював перевезення 40 тон скрапленого газу до м. Дніпро. Компанія володіє обмеженим автопарком лише трьома газовозами, що забезпечують безперервність господарської діяльності.

Для керування таким спеціалізованим транспортом потрібна висока професійна підготовка водія, оскільки йдеться про перевезення небезпечних вантажів.

ПП ЕЛЬБІ є суб`єктом господарювання, що має важливе значення для забезпечення потреб територіальної громади Дніпропетровської області в особливий період. Підприємство має ліцензії на міжнародні та внутрішні перевезення небезпечних вантажів і здійснює постачання нафтопродуктів для контрагентів - замовників, серед яких: органи державної влади та місцевого самоврядування; об?єкти критичної інфраструктури; Збройні Сили України та інші військові формування.

Газовози є дефіцитними транспортними засобами, без яких перевезення скрапленого газу стає неможливим. В свою чергу арешт автомобіля «MAN TGX 18.440» (номерний знак НОМЕР_3 ), з причепом LDS NG48@ р.н. НОМЕР_1 ,призведе до ??простою транспорту та неможливості його експлуатації; ??понесення витрат зі сплати орендних платежів за договорами оренди без фактичного користування; ??зриву строків постачання та відвантаження товару за договорами транспортного експедирування.

На підставі чого накладення повного арешту на транспортний засіб із забороною користування фактично блокує господарську діяльність ПП «ЕЛЬБІ», що спричинює не лише фінансові втрати підприємства та його контрагентів, а й створює загрозу безперебійному забезпеченню паливом органів влади, критичної інфраструктури та оборонних потреб держави. Таким чином, арешт має явно непропорційний та надмірний характер, що виходить за межі цілей кримінального провадження.

Поміж іншого в поданій апеляційній скарзі представник зазначає, що розгляд клопотання відбувся без участі третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна та ненадання можливості викласти свою позицію.

З огляду на викладене представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_7 просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року та постановити нову, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про накладення арешту на спеціалізований причеп марки LDS NG48@ р.н. НОМЕР_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвоката ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про накладення арешту на спеціалізований причеп марки LDS NG48@ р.н. НОМЕР_1 , вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно п.9 ч.1 ст.309 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.167 та ч.2 ст.168 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до абз. 2 ч.2 ст.168 КПК забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Положеннями ч.ч.1,2,5,6 статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі.

Обґрунтовуючи своє рішення про накладення арешту на спеціалізований причеп «LDS NG48» р.н. НОМЕР_1 , власником котрого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ТОВ «АГРОНАФТА», із забороною власнику відчужувати, користуватись, розпоряджатись вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку, слідчий суддя послався на положення п.1 ч.2 ст.170 КПК та в ухвалі зазначив, що вилучене під час огляду майно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, тому, що містить пошкодження внаслідок ДТП, тобто містить на собі сліди кримінального правопорушення і може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, є необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно.

З такими висновками погоджується й суд апеляційної інстанції, оскільки під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0001448 від 04.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК (а.с.2).

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 03.09.2025 року спеціалізований причеп «LDS NG48» р.н. НОМЕР_1 , було вилучено та залишено на зберіганні, за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Слобожанське, вул. Паркова 1-А (а.с.7-12).

Постановою старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 04.09.2025 спеціалізований причеп «LDS NG48» р.н. НОМЕР_1 , долучено до матеріалів кримінального провадження №0001448, в якості речових доказів (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником спеціалізованого напівпричепу спеціалізованого н/пр -цистерна марки «LDS NG48» р.н. НОМЕР_1 , є ТОВ АГРОНАФТА (а.с.14).

Згідно договору оренди транспортного засобу №01/01/23-А/Е від 01.01.2023 року ТОВ АГРОНАФТА на умовах визначених договором передало ПП ЕЛЬБІ в тимчасове оплатне користування транспортний засіб - спеціалізований н/пр -цистерна марки «LDS NG48» р.н. НОМЕР_1 .

Зі змісту клопотання прокурора про арешт майна (а.с.1) вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на спеціалізований причеп «LDS NG48» р.н. НОМЕР_1 , оскільки спеціалізований причеп є основним об`єктом кримінального правопорушення пов`язаного з його експлуатацією та керуванням, по ньому будуть проводитися судова транспортно-трасологічна експертиза та судова експертиза технічного стану автомобіля, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, існує необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно.

Отже враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що для виконання завдань кримінального процесуального законодавства, на даний час наявні правові підстави, визначені п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК, для накладення арешту на майно, оскільки воно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні та узгоджується з положеннями абз.2 ч.10 ст.170 КПК, за змістом якої не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача/користувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В контексті зазначеної норми закону апеляційний суд вважає, що прокурором належним чином у своєму клопотанні доведено, а слідчим суддею встановлено необхідність такого арешту майна.

Також слідчий суддя, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку щодо накладення арешту на спеціалізований причеп «LDS NG48» р.н. НОМЕР_1 , із забороною власнику відчужувати, користуватись, розпоряджатись вищевказаним майном.

Таким чином, наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді доводи, за яких він дійшов до переконання про необхідність задоволення клопотання прокурора про арешт майна є змістовними та відповідають вимогам ч.5 ст.173 КПК. Тому наведені в апеляційній скарзі в цій частині аргументи представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, як підстави для скасування рішення слідчого судді, є неспроможними.

За таких обставин зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, за яких представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у розумні строки, у відповідності до ст.28 КПК, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК питання про скасування арешту майна.

Також не заслуговують на увагу колегії суддів й твердження апелянта щодо істотного порушення слідчим суддею вимог закону у зв`язку з розглядом клопотання без участі володільця майна ПП ЕЛЬБІ, оскільки положеннями ч.1 ст.172 КПК не передбачено обов`язкової участі власників/володільців майна під час розгляду клопотання про арешт майна.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року про арешт майна, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт Приватного підприємства ЕЛЬБІ адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4