Справа № 372/4724/25
Провадження 1-кп-388/25
ухвала

Іменем України

30 вересня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши заяву про забезпечення позову цивільного відповідача ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Обухівського районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно та грошові кошти, які належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_4 (обвинуваченому у справі) в межах заявлених позовних вимог - 2000000,00 грн., оскільки невчинення таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання вироку суду в частині цивільного позову.

Учасники кримінального провадження для розгляду вказаного питання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

За змістом ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову,стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Частиною 6 ст.170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що через нанесену кримінальним правопорушенням цивільному позивачу моральну шкоду, розмір якої становить 2000000,00 грн., в останнього є стійкі побоювання щодо неможливості виконання рішення суду, вважає, що існує досить висока ймовірність настання обставин, що можуть значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, якщо відповідач буде діяти недобросовісно.

Суд вважає, що оскільки потерпілим заявлено цивільний позов та між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відчуження належного обвинуваченому майна, з метою забезпечення відшкодування моральної шкоди в разі задоволення позову є підстави забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, враховуючи вимоги ч. 2 ст.149, ч. 3 ст.150 ЦПК України, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також встановивши відповідність виду забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, баланс інтересів сторін, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для обвинуваченого, суд зазначає, що забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав обвинуваченого, оскільки арештоване майно і надалі перебуватиме у його володінні та користуванні та доходить висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151,152 ЦПК України,128, 314-316, 170-171, 392 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно та (або) грошові кошти, що належать ОСОБА_4 в межах суми цивільного позову - 2 000 000,00 грн.

Стягувач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Паспорт серії НОМЕР_2 виданого 13.03.2003 року Гайворонським РВУМВС України в Кіровоградській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , Фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку НОМЕР_3 ).

Боржник: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_4 виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській обл. 04.07.2003 р., РНКОППП - НОМЕР_5 , зареєстрованийза адресою: АДРЕСА_3 , моб. тел. НОМЕР_6 ).

Копію ухвали направити сторонам для відома, компетентним органам для виконання.

Ухвала в частині накладення арешту може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 7дениий строк з дня оголошення ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1