САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Справа № 206/5779/25
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2026 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали кримінального провадження №0016659 по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження №0016659 по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України

03 лютого 2026 року прокурор звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтовано тим, що солдат ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді кулеметника 2 механізованого відділення з механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, 17 серпня 2024 року, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, самовільно залишив місце служби - місце тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 , тим самим ухилився від військової служби, перебуваючи поза межами тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_3 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Необхідність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю таких ризиків, передбачених ст.177 КПК України, запобігти яким неможливо іншим чином, без продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

1) Неможливість запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду.

Сукупність зібраних доказів дає достатні підстави обвинувачувати ОСОБА_3 у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Обвинувачений розуміє, що він вчинив особливо тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), у зв`язку з чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує У разі визнання винним, може переховуватися від суду, чим перешкоджатиме виконанню процесуальних дій та рішень в розумні строки.

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого до втечі.

2) Неможливість запобігання ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Вказаний ризик обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 отримавши доступ до матеріалів досудового розслідування в порядку ст.290 КПК України, володіє інформацією стосовно свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим останній перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови від показів.

У разі невжиття заходів обмеження комунікації та пересування відносно ОСОБА_3 , який являючись військовослужбовцем повинен буде повернутися до розташування військової частини, де матиме безпосередню можливість впливати на свідків вчиненого ним кримінального правопорушення, які є його співслужбовцями.

Разом з цим, ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, маючи досвід застосування зброї, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу, перебуваючи на волі, матиме усі можливості вплинути на свідків у вказаному кримінальному правопорушенні з числа інших військовослужбовців, зокрема, на своїх прямих начальників та командирів і співслужбовців.

Про неможливість запобігти вказаному ризику свідчить і той факт, що з Урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст.23 КПК України) свідки обвинуваченням ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу судового рішення.

3) Неможливість запобігання ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого обвинувачується, як військовослужбовець, може ухилитися від військової служби вчинивши злочини, передбачені ст.ст.407, 408 КК України, в тому числі шляхом самокалічення або іншим способом за що передбачена кримінальна відповідальність статтею 409 КК України.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також враховуючи обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправного діяння обвинуваченого, а також враховуючи його вік та стан здоров`я, сімейне становище, майновий стан, прокурор просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою на строк шістдесят днів, без альтернативи внесення застави.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши доводи прокурора, думку захисника-адвоката та пояснення підозрюваного, дослідивши подані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора з огляду на наступні підстави.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0016659, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 27.08.2025 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід тримання під вартою.

Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 12.12.2025 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09.02.2026 року.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ухвалюючи рішення про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу, суд приймає до уваги що обставини, які сталі підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу продовжують існувати, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зникли, у зв`язку з чим у суду є підстави вважати, що ОСОБА_3 усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від суду, також обвинувачений може незаконно впливати на свідків, з метою схилення їх до зміни показань, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 199, 314, 315, 369-372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання від вартою в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку на строк до 03 квітня 2026 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1