Провадження №1-кс/369/3479/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявників ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000174 від 22.10.2025 року,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2025 року на адресу надійшла вищевказане клопотання. Свої вимоги мотивував тим, що ухвалою слідчого судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2025 накладено арешт на нерухоме майно, належне на праві приватної власності громадянам ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 із забороною його відчуження та розпорядження, а саме накладено арешт на наступне нерухоме майно: земельну ділянку загальною площею 0,094 га, що за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:038:0001, яка належить ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер №59236899. Також ухвалою суду накладено відповідні заборони. Вказав, що на підставі рішень виконавчого комітету Борщагівської сільської ради було отримано дозволи для здійснення підприємницької діяльності на земельній ділянці з кадастровим номером :01:038:0001. Однак підставою для накладення арешту слугувало збереження речових доказів, які за своєю природою є нерухомим майном, що виключає можливість здійснення приховування, зникнення, втрату, використання, реалізацію, передачу такого роду майна у зв`язку з фізичною неможливістю вчинення таких дій. Накладений арешт з відповідними заборонами порушує права власності заявників. Враховуючи викладені обставини у клопотанні просив суд скасувати арешт накладений ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області у справі №369/21103/25 від 13.11.2025 року на нерухоме майно, належне на праві приватної власності громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 із забороною його відчуження та розпорядження, а саме скасувати арешт на наступне нерухоме майно: земельну ділянку загальною площею 0,094 га, що за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:038:0001, яка належить ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер №59236899.

Скасувати заборону державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншим видом зміни власників вищевказаного нерухомого майна.

Скасувати заборону відділу містобудування, архітектури та будівництва Борщагівської сільської ради Київської області надавати будь-які дозвільні документи.

Скасувати заборону ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та іншим підрядникам, які можуть бути залучені до проведення будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :01:038:0001 що за адресою: АДРЕСА_1 , проводити будь-які будівельні роботи (монтаж, демонтаж, будівництво).

У судовому засіданні представник заявників вимоги клопотання підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор заперечувала щодо задоволення вказаного клопотання, в обґрунтування надала письмові заперечення.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000174 від 22.10.2025 року вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчим суддею встановлено, що Києво-Святошинським відділом Бучанської окружної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000174 від 22.10.2025 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 України.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2025 року у справі №369/21103/25 клопотання прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 від 22.10.2025 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України - задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, належне на праві приватної власності громадянам ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 із забороною його відчуження та розпорядження, а саме накладено арешт на наступне нерухоме майно:

- земельну ділянку загальною площею 0,094 га, що за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:038:0001, яка належить ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер №59236899.

Заборонено державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншим видом зміни власників вищевказаного нерухомого майна.

Заборонено відділу містобудування, архітектури та будівництва Борщагівської сільської ради Київської області надавати будь-які дозвільні документи.

Заборонено ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та іншим підрядникам, які можуть бути залучені до проведення будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :01:038:0001 що за адресою: АДРЕСА_1 , проводити будь-які будівельні роботи (монтаж, демонтаж, будівництво).

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна прокурор вказала, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:038:0001 загальною площею 0,094 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), проводиться будівництво приміщень, споруд з порушенням норм містобудівного та земельного законодавства.

Як вбачається зі змісту клопотання, наявність арешту на земельну ділянку, порушує законні права та інтереси власників щодо володіння, користування та розпорядження.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).

Обов`язковою умовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є наявність достатніх доказів, передбачених ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого (прокурора), який звернувся з клопотанням про арешт майна, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю, який розглядає клопотання.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Суд, звертає увагу на кваліфікацію кримінального правопорушення, щодо якого триває досудове розслідування, враховує зміст об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення та приходить до висновку, що в розумінні вимог ст. 98 КПК України земельна ділянка не зберегла сліди чи інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому не може бути визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому постанова має формальний характер.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурором після накладення арешту було огляду місце події та допитано свідків. Станом на дату розгляду клопотання про скасування арешту з майна органом досудового розслідування ніяких слідчих дій з власниками земельної ділянки проведено не було.

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав від 17.12.2025 року вбачається, що відомості щодо обтяження земельної ділянки з кадастровим номером :01:038:0001 загальною площею 0,094 га відсутні. Прокурором під час розгляду клопотання про скасування арешту дані обставини не були спростовані.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Так, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання адвоката та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду надано не було, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, дійшла до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна разом із доданими матеріалами, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що наявне непропорційне втручання в право власності законних власників майна внаслідок необґрунтованого накладення арешту на таке майно як заходу забезпечення кримінального провадження за відсутності достатніх та належних доказів наявності потреби в застосуванні цього заходу, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, враховуючи при цьому співмірність обмеження права власності, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння фізичними особами належним ним майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне клопотання про скасування арешту з відповідними заборонами задовольнити.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт із забороною його відчуження та розпорядження, який накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2025 року у справі № 369/21103/25, а саме з земельної ділянки загальною площею 0,094 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:038:0001, яка належить ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Скасувати заборону державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншим видом зміни власників вищевказаного нерухомого майна, які накладені ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2025 року у справі № 369/21103/25.

Скасувати заборону відділу містобудування, архітектури та будівництва Борщагівської сільської ради Київської області надавати будь-які дозвільні документи, які накладені ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2025 року у справі № 369/21103/25.

Скасувати заборону ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та іншим підрядникам, які можуть бути залучені до проведення будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :01:038:0001 що за адресою: АДРЕСА_1 , проводити будь-які будівельні роботи (монтаж, демонтаж, будівництво), які накладені ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2025 року у справі № 369/21103/25.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9