У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000592, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про арешт майна,

встановив:

23 вересня 2025 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000592 від 18.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 17.09.2025 близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 спільно із своєю сусідкою ОСОБА_6 проводили дозвілля та розпивали спиртні напої за місцем проживання ОСОБА_5 , у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення вказаного дозвілля та розпивання алкогольних напоїв, близько 21 год. 40 хв. до вказаних осіб приєднався співмешканець ОСОБА_6 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_7 . У подальшому, в ході проведення дозвілля у ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, який в подальшому переріс у бійку між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , під час якої близько 21 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, почав наносити руками удари в область обличчя, та надалі, діставши розкладний ніж чорного кольору, розпочав наносити ОСОБА_5 ножові поранення в область тулубу, чим спричинив останньому травми у вигляді проникаючого поранення черева, забійної рваної рани верхньої губи та різано-рваної рани поперекової ділянки.

В ході проведення огляду місця події 18.09.2025 в період часу з 22 години 40 хвилин 17.09.2025 до 00 годин 50 хвилин 18.09.2025, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено наступне:

ніж з чорною рукояткою та плямою речовини бурого кольору на лезі;

змив речовини бурого кольору на стерильній марлевій пов?язці з підлоги біля ліжка;

взуття чорного кольору з плямами речовини бурого кольору;

уламок тарілки білого кольору з речовиною бурого кольору;

змив речовини бурого кольору;

кепка зеленого кольору;

чарка скляна;

скляна пляшка з-під горілки.

Крім того, в ході здійснення досудового розслідування 18.09.2025 о 02 год. 50 хв. затримано у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було відібранозмив потожирової речовини з правої долоні ОСОБА_7 ; змив потожирової речовини з лівої долоні ОСОБА_7 ; а також вилучено кофту сірого кольору з плямами речовини бурого кольору.

18.09.2025 вилучені предмети та транспортний засіб визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав клопотання, згідно якого розгляд справи просить провести без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити

Дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначено у ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як встановлено у судовому засіданні, Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000592 від 18.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що підставою для внесення до ЄРДР слугували повідомлення на службу 102 про вчинене кримінальне правопорушення.

З протоколу огляду від 17-18.09.2025 року вбачається, що 17-18.09.2025 року під час проведення огляду місця події адресою: вул. Головна, 136, с. Оноківці, Ужгородський р-н., Закарпатської області, а також , було виявлено вилучено: ніж з чорною рукояткою та плямою речовини бурого кольору на лезі; змив речовини бурого кольору на стерильній марлевій пов?язці з підлоги біля ліжка; взуття чорного кольору з плямами речовини бурого кольору; уламок тарілки білого кольору з речовиною бурого кольору; змив речовини бурого кольору; кепка зеленого кольору; чарка скляна; скляна пляшка з-під горілки.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18.09.2025 вбачається, що під час затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у нього було відібрано змив потожирової речовини з правої долоні ОСОБА_7 ; змив потожирової речовини з лівої долоні ОСОБА_7 ; а також вилучено кофту сірого кольору з плямами речовини бурого кольору.

Згідно постанови слідчого від 18 вересня 2025 року вказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

За ухвалою від 23.09.2025 року слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було надано стороні обвинувачення у кримінальному провадженні №0000592 від 18.09.2025 року, дозвіл на проведення обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , який був проведений 18.09.2025 відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, під час якого були вилучені: ніж з чорною рукояткою та плямою речовини бурого кольору на лезі; змив речовини бурого кольору на стерильній марлевій пов?язці з підлоги біля ліжка; взуття чорного кольору з плямами речовини бурого кольору; уламок тарілки білого кольору з речовиною бурого кольору; змив речовини бурого кольору; кепка зеленого кольору; чарка скляна; скляна пляшка з-під горілки.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як зазначено у ч. 3, 4 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною третьою ст.169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Враховуючи, що є достатні підстави вважати, що виявлене та вилучене 17-18.09.2025 року в ході проведення огляду місця події, та під час затримання особи майно, є речовими доказами у даному кримінальному правопорушенні та зберегли на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, беручи до уваги, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Керуючись ст. 98, 167, 169, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події 18.09.2025, а також під час проведення особистого огляду ОСОБА_7 під час його затримання 18.09.2025, а саме:

ніж з чорною рукояткою та плямою речовини бурого кольору на лезі;

змив речовини бурого кольору на стерильній марлевій пов?язці з підлоги біля ліжка;

взуття чорного кольору з плямами речовини бурого кольору;

уламок тарілки білого кольору з речовиною бурого кольору;

змив речовини бурого кольору;

кепку зеленого кольору;

чарку скляна;

скляну пляшка з-під горілки;

змив потожирової речовини з правої долоні ОСОБА_7 ;

змив потожирової речовини з лівої долоні ОСОБА_7 ;

кофту сірого кольору з плямами речовини бурого кольору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1