Справа № 473/3728/25
Номер провадження 1-кс/473/1126/2025
У Х В А Л А

іменем України

"09" жовтня 2025 р. місто Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , особи, яка користувалась домоволодінням, що розташоване в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0000596,

В С Т А Н О В И В:

08.10.2025 року до Вознесенського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна, а саме майна, що вилучене 06.10.2025-07.10.2025 в ході проведення обшук в домоволодінні, яке перебуває в користуванні ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 12.07.2025 в період 05:00-20:00, в м. Вознесенську Миколаївської області, невстановлена особа шляхом пошкодження замикального пристрою вхідних дверей проникла до приміщення квартири по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала гроші в сумі 80 000 гривень та золоті вироби, чим спричинила ОСОБА_6 матеріальний збиток.

13.07.2025 слідчим СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0000596 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 02.09.2025 в період 12:25-14:00, в м. Вознесенську Миколаївської області, невстановлена особа шляхом підбору ключів до замку вхідних дверей проникла до приміщення квартири по АДРЕСА_3 , звідки у кімнаті спальні із сумки на підлозі таємно викрала грошові кошти в сумі 117 000 гривень та у залі із шкатулки на меблевій стінці гроші у сумі 3500 грн., чим спричинила ОСОБА_7 матеріальний збиток у загальній сумі 120 500 грн.

За даним фактом 03.09.2025 відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000714 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 06.10.2025 до чергової частини Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_8 про те, що 06.10.2025 в період часу з 06:25 по 17:10 год., невстановлена особа шляхом відчинення замку вхідних дверей, проникла в приміщення квартири за адресою: по АДРЕСА_4 , звідки таємно викрала грошові кошти в сумі 5000 доларів США, 20000 грн, золоті сережки та золоту каблучку.

За даним фактом 07.10.2025 відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000778 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування матеріалів кримінального провадження № 0000596 від 13.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України встановлено, що в період часу з 23:19 год. 06.10.2025 по 02:07 год.

07.10.2025, працівниками Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області спільно з працівниками УКР ГУНП в Миколаївській області, в ході проведення санкціонованого обшуку, за місцем мешкання ОСОБА_5 , котре розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні житлового будинку, виявлено та вилучено гілку рослини з суцвіттями з різким запахом схожим на запах канабісу.

За даним фактом 07.10.2025 відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000780 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

08.10.2025 року постановою прокурора Вознесенської окружної прокуратури кримінальні провадженння №0000596 від 13.07.2025, №0000714 від 03.09.2025, № 0000778 від 07.10.2025, №0000780 від 07.10.2025 об`єднано в одне провадження, та об`єднаному кримінальному провадженню надано № 00000596.

В період часу з 23:19 год. 06.10.2025 по 02:07 год. 07.10.2025, в межах проведення досудового розслідування по вище вказаним матеріалам кримінального провадження працівниками Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області спільно з працівниками УКР ГУНП в Миколаївській області, в ході проведення санкціонованого обшуку, за місцем мешкання ОСОБА_5 , котре розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні житлового будинку, виявлено та вилучено гілку рослини з суцвіттями з різким запахом схожим на запах канабісу та мобільний телефон марки Samsung Galaxy А12 з imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 та сім-картою мобільного оператора ВФ Україна за номером - НОМЕР_3 у силіконовому чохлі. Крім цього, на території городу виявлено та вилучено чотири кущі рослин ззовні схожих на рослини роду конопля, з яких виконано зрізи їх верхівок.

Вилучені в ході проведення слідчих дій предмети можуть мати значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На підставі викладеного, враховуючи, що вищезазначені речі, а саме: мобільний телефон марки Samsung Galaxy А12 з imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 та сім-картою мобільного оператора ВФ Україна за номером - НОМЕР_3 у силіконовому чохлі, поміщено до сейф пакунку №WAR1102690, мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, з метою запобігання пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних речових доказів, можливої конфіскації майна та необхідністю проведення в подальшому ряду експертиз, застосувати захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту тимчасово вилученого в ході проведеного обшуку майна.

Прокурор Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Адвокат ОСОБА_4 просив в задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на те, що даний телефон належить не ОСОБА_5 , а його тещі ОСОБА_9 , а також зазначив, що даний телефон не має ознак речового доказу в розумінні ст.98 КПК України.

ОСОБА_5 підтримав думку адвоката ОСОБА_4 та просив відмовити в задоволенні клопотання.

ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що саме вона є власницею мобільного телефону, арешт на який просить накласти прокурор і лише вона користувалась даним мобільним телефоном. Під час проведення обшуку її зять ОСОБА_5 присутній в домоволодінні не був.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно зі ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на дане майно, прокурор посилався на те, що вилучене під час обшуку майно, необхідне для подальшого проведення слідчих (процесуальних) дій та судових експертиз, а також має значення речового доказу, і має істотне доказове значення для встановлення всіх необхідних фактів та обставин у даному кримінальному провадженні. З метою збереження речового доказу, а також збирання, фіксації відомостей, що можуть бути використані у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження, як докази, просив суд накласти арешт на дане майно.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається зі змісту поданого до суду клопотання про арешт майна, прокурор, обґрунтовуючи клопотання, посилається лише на норми кримінального процесуального закону, які передбачають арешт майна та визначають поняття речових доказів в кримінальному провадженні. При цьому, жодного доказу на підтвердження своїх доводів, щодо необхідності накладення арешту на майно мобільний телефон марки Samsung Galaxy А12 з imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 та сім-картою мобільного оператора ВФ Україна за номером - НОМЕР_3 , прокурором в клопотанні не наведено.

Також, як встановлено, домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , яка є матір`ю дружини ОСОБА_5 .

Так, прокурором в клопотанні не зазначені обставини, які б свідчили, що вилучений під час обшуку домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , мобільний телефон, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України та не зазначено яку інформацію містить вказане майно, яка могла бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого застосовується захід забезпечення кримінального провадження. Не зазначено, яким саме критеріям речових доказів відповідає вилучене майно, які сліди кримінального правопорушення може містити дане майно, яким чином дане майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, прокурором не доведено, що мобільний телефон Samsung Galaxy А12 з imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 та сім-картою мобільного оператора ВФ Україна за номером НОМЕР_3 має будь яке відношення до кримінального провадження № 0000596 від 13.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України, ч. 1 ст.309 КК України та може бути використано як доказ в цьому кримінальному провадженні.

Накладення арешту на мобільний телефон, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Наведені обставини, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту на мобільний телефон саме з метою забезпечення збереження речових доказів. Оскільки, прокурором в клопотанні не доведено, що майно, про арешт якого ставиться питання в його клопотанні, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 172-173, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна вилученого в ході проведеного обшуку в домоволодінні як перебуває у користуванні ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Samsung Galaxy А12 з imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 та сім-картою мобільного оператора ВФ Україна за номером НОМЕР_3 , за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0000596 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївської апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1