ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 05.01.2026 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:

- вироком Малиновського (нині Хаджибейський) районного суду м. Одеси від 19.03.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17 000 гривень);

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Богуслав, Богуславського району Київської області, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_2 , з середньою освітою, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинувачених у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.28 ч. 1 ст. 162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 , 28 листопада 2025 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, разом із ОСОБА_4 проходили біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла за вищевказаною адресою. З метою реалізації протиправного умислу ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_4 , яка перебувала поруч, здійснити незаконне проникнення до зазначеного будинку, який на праві власності належить ОСОБА_5 , на що ОСОБА_4 погодилася.

Так, реалізуючи спільний протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_3 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що своїми діями порушують недоторканість житла ОСОБА_5 , всупереч її волі та за відсутності її дозволу, не маючи жодних визначених законом підстав, по черзі перелізли через пошкоджений кам`яний паркан, тим самим проникли на територію вказаного домоволодіння.

Надалі, продовжуючи реалізацію спільного протиправного умислу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підійшли до вхідних дверей житлового будинку, що розташований на території зазначеного домоволодіння, та знявши їх з петель, таким чином зайшли до житлового будинку, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де в подальшому були виявлені власницею будинку ОСОБА_5 .

Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що підозрювані (обвинувачені) беззаперечно визнали свою винуватість, не оспорюють встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодні на розгляд обвинувального акту за їх відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, тому прокурор просить суд розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додано:

- письмову заяву обвинуваченого (підозрюваного) ОСОБА_3 від 14.01.2026 року, з якої вбачається, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до житла, вчинене за попередньою змовою групою осіб та він згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зміст яких йому роз`яснено, а також повідомлений про те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені в результаті досудового розслідуванням обставини. З урахуванням викладеного, згідно вказаної вище заяви, ОСОБА_3 надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Захисником адвокатом ОСОБА_6 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим (підозрюваним) та його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, та згоду на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

- письмову заяву обвинуваченої (підозрюваної) ОСОБА_4 від 14.01.2026 року, з якої вбачається, що вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до житла, вчинене за попередньою змовою групою осіб та вона згодна зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зміст яких їй роз`яснено, а також повідомлена про те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені в результаті досудового розслідуванням обставини. З урахуванням викладеного, згідно вказаної вище заяви, ОСОБА_4 надала згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Захисником адвокатом ОСОБА_7 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченою (підозрюваною) та її згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, та згоду на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

- письмову заяву потерпілої ОСОБА_5 від 14.01.2026 року з якої вбачається, що вона також згодна із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і надає згоду на розгляд обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченому ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України у спрощеному провадженні. З обмеженнями права на апеляційне оскарження потерпіла ознайомлена.

Положеннями ч. 2, ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачена особа не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК України, з урахуванням положень цього параграфа.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, тобто без дослідження доказів обставин кримінального проступку, оскільки учасники кримінального провадження не оспорювали встановлені під час дізнання обставини.

Обвинувачений (підозрюваний) ОСОБА_3 , захист якого здійснює адвокат ОСОБА_6 , та обвинувачена (підозрювана) ОСОБА_4 , захист якої здійснює адвокат ОСОБА_7 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, не оспорюють та вважають, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнають в повному обсязі та беззаперечно.

Отже, дослідивши обставини правопорушення, які встановлені органом досудового розслідування та повністю визнаються та не оспорюються учасниками кримінального провадження, суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує їх дії наступним чином:

- дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 та мотиви призначення йому покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у даному провадженні, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків; особу ОСОБА_3 , його вік (32 роки), стан здоров`я (без інвалідності та тяжких захворювань, проте з 29.01.2019 року перебуває на обліку з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності»), соціальне положення (неодружений, непрацездатних (неповнолітніх) осіб на утриманні не має, має постійне місця мешкання та реєстрації на території України); те, що особа осудна, раніше судима та вчинила кримінальне правопорушення у даному провадженні після постановлення попереднього вироку Малиновського (нині Хаджибейський) районного суду м. Одеси від 19.03.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України, але до повного відбуття призначеного покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що підтверджується відповіддю начальника Хаджибейського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області №447/28/17/1-26 від 14.01.2026 року; повне та беззаперечне визнання вини у вчиненому; наявність обставини, що пом`якшує та обставини, що обтяжує покарання.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу ОСОБА_3 суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України, а саме у виді обмеження волі та визначити йому остаточне покарання з врахуванням положень ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України.

З наданих матеріалів досудового розслідування, обмежень визначених ч. 3 ст. 61 КК України, судом не встановлено. Підстав для застосування ст. 69, ст. 75 КК України суд не знаходить.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 та мотиви призначення їй покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у даному провадженні, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків; особу ОСОБА_4 , її вік (28 років), стан здоров`я (без інвалідності та тяжких захворювань, на обліку у лікаря психіатра та/або нарколога не перебуває), соціальне положення (незаміжня, непрацездатних (неповнолітніх) осіб на утриманні не має, має постійне місця мешкання та реєстрації на території України); те, що особа осудна та вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю та беззаперечно визнає вину у вчиненому; наявність обставини, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України, а саме у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Суд переконаний в тому, що визначена міра покарання є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

Процесуальні витрати у даному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення у виді арешту майна не застосовувались.

Питання щодо долі речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в рамках даного кримінального провадження, не обирався, тому враховуючи її особу та приймаючи до уваги характер та тяжкість вчиненого правопорушення, суд не вбачає підстав для обрання відносно них будь-якого запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного складання покарань, призначених цим вироком та вироком Малиновського (нині Хаджибейський) районного суду м. Одеси від 19.03.2024 року у справі 521/3842/24 (провадження 1-кп/521/1357/24) за ч. 1 ст. 309 КК України, призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та штрафу у розмірі 1000 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, які відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України слід виконувати самостійно.

Початок строку відбуття покарання у виді обмеження волі обчислювати з моменту прибуття і постановки засудженого на облік у відповідній установі виконання покарань (виправному центрі).

До набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Визнати винною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

До набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речовий доказ, відповідно до постанови дізнавача від 11.01.2026 року, а саме:

- оптичний диск формату DVD-R, марки «MyMedia», односторонній, з відеозаписами, які надала потерпіла ОСОБА_5 , із назвами «video_2026-11-28», «video_28.11.2025» зберігати при матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 05.01.2026 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1