Справа № 386/1977/25
Провадження № 1-кс/386/420/25
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2025 року

Слідчий суддя Голованівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання начальника СД Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2 про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні №0000070 від 11.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

Начальник СД Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області за погодженням з прокурором звернулась до слідчого судді із зазначеним клопотанням, посилаючись на те, що у провадженні СД Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувало кримінальне провадження №0000070 від 11.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке 30.04.2022 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Оскільки у справі не було вирішено питання про речовий доказ психотропну речовину амфетамін, обіг якої заборонено, масою 0,01 грам, просить слідчого суддю винести ухвалу про знищення вказаного речового доказу.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч.ч. 1, 2 ст.1 КПК України).

Чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття «суд» та «слідчий суддя», визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.

Нормами статті 100 КПК України врегульовано питання пов`язані зі зберіганням речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію.

Зокрема, згідно з п. 4 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Частина 7 статті 100 КПК України визначає, що увипадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу.

Отже, цей порядок стосується речових доказів, які не містять слідів кримінального правопорушення та мають певні властивості і його розгляд віднесено до компетенції слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Тобто мова іде про досудове розслідування, що здійснюється.

Натомість порядок вирішення питання про долю речових доказів у разі закінчення кримінального провадження унормовано в ч. 9 ст. 100 КПК України.

Так, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу

Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч. 9 ст. 100 КПК про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

Такий висновок викладено в Постанові Об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі № 554/2506/22 (провадження № 51-4350кмо23).

Відтак підстав для розгляду слідчим суддею клопотання про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні №0000070 від 11.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, немає, адже кримінальне провадження закрито і досудове розслідування не здійснюється.

За таких обставин клопотання слід повернути без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 100, 171-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання начальника СД Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2 про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні №0000070 від 11.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України повернути без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1