У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/11565/25

№ 1-кс/183/1925/25

08 грудня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_2 , погодженого прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000288 від 08.11.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю міста Києва, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який проходив військову службу на момент вчинення кримінального правопорушення на посаді навідника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора

ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку), підозрюваного ОСОБА_4

У С Т А Н О В И В:

до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло зазначене вище клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000288 від 08.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке надійшло до суду разом із клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що солдата ОСОБА_4 30.03.2023 наказом № 200 командира військової частини НОМЕР_1 призначено на посаду навідника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом,свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

В квітні 2023 року військову частину НОМЕР_1 , в тому числі й солдата ОСОБА_4 , було залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

В свою чергу, навідник 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи поблизу АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом,в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, відмовився від несення обов`язків військової служби, в тому числі від виконання поставлених завдань, в рамках здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Донецької області, діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на самовільне залишення місця служби, 03.04.2023 незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану та до 08.11.2024 проводив час на власний розсуд у спосіб не пов`язаний із проходженням військової служби, чим фактично протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 за викладених вище обставин обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України тобто самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

На виконання ухвали слідчого судді від 11.11.2025 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останнього, 07.12.2025 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Обґрунтовуючи необхідність застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий зазначив, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки існує необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що на думку слідчого, виправдовує такий ступінь втручання в права і свободи підозрюваної та тримання її під вартою як виключну міру запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала клопотання слідчого про застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в судовому засіданні, не заперечуючи обставин, викладених у повідомленні про підозру, не заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Зазначив про бажання служити.

Захисник ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, висновує про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наступне.

Так, слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у

м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000288 від 08.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

08.11.2024 у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, яке вручено під підпис ОСОБА_4 . Також скеровано до суду клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 22.07.2025 вказане вище клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності повернуто прокурору, оскільки підозрюваний знову самовільно залишив місце служби.

Постановами слідчого від 18.08.2025 прийнято до провадження матеріали кримінального провадження № 0000288 від 08.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а також підозрюваного оголошено в розшук, зупинено досудове розслідування по даному кримінальному провадженню.

Постановою слідчого від 06.11.2025 відновлено досудове розслідування по даному кримінальному провадженню для проведення слідчих, процесуальних дій.

Ухвалою слідчого судді від 11.11.2025, надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою слідчого від 11.11.2025 зупинено досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, яке поновлено 25.11.2025 на підставі постанови слідчого.

07.12.2025 о 16:35 год. підозрюваного ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Згідно із п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зазначає відомості про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого та додані до нього матеріали в достатній мірі свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення , передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за які передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Також є доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про його наявність свідчить те, що ОСОБА_4 знаходячись на волі, ураховуючи режим воєнного стану та особливості вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, має можливість продовжити вчинювати злочини.

Водночас, слідчий суддя вважає ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на час розгляду клопотання про затримання з метою приводу недоведеними, однак недоведеність цього ризику, ураховуючи указане вище, не є суттєвою підставою, яка впливає на вирішення клопотання в цілому.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги, що у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою. Разом з цим таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчим суддею не установлено обставини, які свідчать про наявність соціальних зв`язків у підозрюваного. Так, ОСОБА_4 розлучений, має малолітню дитину, 2016 року народження, яка проживає з матір`ю та не перебуває на утриманні підозрюваного зі слів останнього, офіційні джерела доходу відсутні. Також слідчий суддя враховує вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий.

Також слідчий суддя враховує, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії російської федерації. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Запобіжним заходом, визначеним п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є тримання під вартою.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, що з урахуванням попередньої кваліфікації дій, у яких підозрюється ОСОБА_4 як військовослужбовець, за ч.5 ст.407 КПК України, є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить, на переконання слідчого судді, належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 .

Розглядаючи питання щодо наявності підстав застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зокрема, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема ст.407 Кримінального кодексу України (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що підозрюваний не надав доказів про можливість внесення застави, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення підозрюваному розміру застави як альтернативного виду запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183,184,186, 194, 309 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Деражвного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_2 , погодженого прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000288 від 08.11.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до закінчення строку досудового розслідування, а саме до 17.01.2026 року включно.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1