У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні № 0000095 від 02.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного прокурором клопотання та доданих матеріалів вбачається, що ряд фізичних осіб-підприємців, які отримали ліцензії на здійснення міжнародних перевезень та на підставі цього доступ до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки (далі система «Шлях»), вчиняють умисні дії, що перешкоджають законній діяльності Збройних Сил України в частині мобілізації осіб чоловічої статі призовного віку.

Встановлено, що фізичні особи-підприємці вносять відомості до системи «Шлях» щодо водіїв та транспортних засобів, що у свою чергу стає підставою перетинання ними державного кордону та виїзду їх за межі території України в період дії воєнного стану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995. Після виїзду за межі території України зазначені особи, які ухиляються від мобілізації, залишаються за кордоном, а транспортні засоби повертаються в Україну під керуванням інших осіб.

Вжитими заходами встановлено, що до вчинення злочину причетна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адр.: АДРЕСА_1 та за сприяння якої 7 осіб виїхали за кордон та не повернулися на територію України у визначені Правилами перетинання державного кордону громадянами України терміни (60 діб). Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями сприяла їм в ухиленні від мобілізації, чим перешкодила виконанню завдань, покладених на Збройні Сили України в особливий період.

23.09.2025 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон марки Apple iPhone XS, IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 , з карткою мобільного оператора НОМЕР_3 .

Постановою слідчого від 24.09.2025 вказаний мобільний телефон з сім-карткою визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зокрема, вилучений в ході обшуку мобільний телефон містить відомості, які підтверджують факт причетності ОСОБА_4 до перешкоджання законній діяльності Збройних сил України, шляхом сприяння чоловікам, що підлягають мобілізації, у безперешкодному виїзді за кордон з метою ухилення від мобілізації. Насамперед у ході огляду зазначеного мобільного телефону на ньому було виявлено файли електронних цифрових підписів ФОП ОСОБА_5 , за допомогою яких вносилися відомості в систему «Шлях», що стало підставою для надання дозволу на виїзд громадян України за межі території України.

Приймаючи до уваги викладене, з метою збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на вищевказаний мобільний телефон.

Прокурор в судове засідання надав заяву про розгляд поданого ним клопотання у його відсутності. Просив таке задоволити.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду клопотання повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується наданим слідчим рапортом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України неявка слідчого та володільця майна в судове засідання не перешкоджає розгляду внесеного клопотання про арешт майна, а тому суд, виходячи з вимог вказаної статті, вирішує внесене клопотання за наявними в матеріалах справи доказами.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши внесене прокурором клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, першим слідчим вiддiленням слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2025 року за № 0000095.

Встановлено, що фізичні особи-підприємці вносять відомості до системи «Шлях» щодо водіїв та транспортних засобів, що у свою чергу стає підставою перетинання ними державного кордону та виїзду їх за межі території України в період дії воєнного стану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995. Після виїзду за межі території України зазначені особи, які ухиляються від мобілізації, залишаються за кордоном, а транспортні засоби повертаються в Україну під керуванням інших осіб.

Вжитими заходами встановлено, що до вчинення злочину причетна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адр.: АДРЕСА_1 та за сприяння якої 7 осіб виїхали за кордон та не повернулися на територію України у визначені Правилами перетинання державного кордону громадянами України терміни (60 діб). Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями сприяла їм в ухиленні від мобілізації, чим перешкодила виконанню завдань, покладених на Збройні Сили України в особливий період.

23.09.2025 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон марки Apple iPhone XS, IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 , з карткою мобільного оператора НОМЕР_3 .

Постановою слідчого від 24.09.2025 вказаний мобільний телефон з сім-карткою визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1ст.170 КПК України.

Прокурором доведено, що вилучений в ході проведення огляду вказаний мобільний телефон має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000095 та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки зберіг на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання вказаного мобільного телефону як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задоволити.

Накласти арешт у рамках кримінального провадження №0000095 на вилучений в ході обшуку від 23.09.2025 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки Apple iPhone XS, IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1