ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 686/7518/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/276/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 р. м.Тернопіль

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

представника скаржника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ярмолинецькогорайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що детальний аналіз заяви про злочин, поданої ОСОБА_7 свідчить про те, що зміст заяви зводиться до незгоди з процесуальними діями та рішеннями відповідних працівників поліції, прокурорів та суддів, адвокатів, з публікаціями працівників ЗМІ, роботою як такою працівників органів місцевого самоврядування і фактично подана скарга не містить обґрунтування, а у ній лише зазначено, що ОСОБА_7 не погоджується із відмовою ДБР внести відомості до ЄРДР.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2025 року скасувати.

В обґрунтування своїх доводів, стверджує, що слідчий суддя розглянув його скаргу на бездіяльність слідчого без повідомлення його та захисника про дату, час і місце судового розгляду, чим порушено вимоги ст.ст. 135137 КПК України.

Вказує на те, що суд безпідставно залишив без розгляду його численні клопотання про призначення безоплатного захисника, попри те, що він є засудженим, перебуває під вартою, не має адвоката та має право на безоплатну правову допомогу відповідно до ст. 59, 63 Конституції України, ст. 7, 9 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначає, що винесення слідчим суддею рішення без його виклику в судове засідання як скаржника є порушенням вимог ст.ст.306, 307 КПК України.

Вважає, що слідчий суддя навмисно не надіслав йому копію ухвали наступного дня після її проголошення, як того вимагає ст. 376 КПК України, чим обмежив його право на своєчасне апеляційне оскарження судового рішення.

Одночасно ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Апелянта ОСОБА_7 належним чином повідомлявся апеляційним судом про дату, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання 05.12.2025 р., яке проводилось дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку з установою виконання покарань, в якій утримується засуджений ОСОБА_7 , не з`явився та не повідомив суд про наявність поважних причин неявки в судове засідання.

Представник прокуратури та ТУ ДБР, розташованому у м. Хмельницькому, які також повідомлялися апеляційним судом про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , яка повідомила, що за відсутності останнього не бажає надавати будь-які пояснення щодо поданої ОСОБА_7 апеляційної скарги; дослідивши наявні матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається із апеляційної скарги, ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне провадження оскаржуваної ним ухвали слідчого судді.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвала за результатами розгляду скарги ОСОБА_7 на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, постановлена суддею Ярмолинецького районного суду Хмельницької області 16 вересня 2025 р. (а. п.130)

Того ж дня ОСОБА_7 подана апеляційна скарга на вказану вище ухвалу слідчого судді, яка через ДУ Вінницька УВП № 1 направлена до Хмельницького апеляційного суду, де зареєстрована 22 вересня 2025 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, оскільки строк на апеляційне оскарження ОСОБА_7 не пропущено, так як апеляційна скарга подана в межах строків передбачених ст. 395 КПК України, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи. (а.с.134, 135)

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до матеріалів провадження, в березні 2025 року ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Скаргу мотивував тим, що він не погоджується із відмовою ДБР у невнесенні відомостей до ЄРДР. Підстав незгоди не зазначив.

Відмовляючи у задоволенні скарги, місцевий суд виходив з того, що зміст заяви ОСОБА_7 зводиться до незгоди з процесуальними діями та рішеннями відповідних працівників поліції, прокурорів, суддів, адвокатів, з публікаціями в засобах масової інформації, роботою як такою працівників органів місцевого самоврядування. При цьому, подана скарга не містить обґрунтування а в ній лише зазначено, що ОСОБА_7 не погоджується із відмовою ДБР у внесенні відомостей

На переконання колегії суддів, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що підстав для початку досудового розслідування на підставі заяви ОСОБА_7 не вбачалось; вагомі обставини, що можуть вказувати на вчинення кримінального правопорушення, у поданій ним заяві відсутні, а тому відсутні підстави для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Враховуючи наведене, внесенню до ЄРДР підлягають лише ті відомості про кримінальне правопорушення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 1 глави 2 розділу 1 Положення про порядок ведення ЄРДР до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Згідно висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Проте, зміст ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення про злочин, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

З наведеного слідує, що закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Таким чином, оскільки заява ОСОБА_7 зводиться до незгоди з процесуальними діями та рішеннями відповідних працівників поліції, прокурів та суддів, адвокатів, з публікаціями працівників ЗМІ, роботою як такою працівників органів місцевого самоврядування, тобто у ній відсутні дані, які б достовірно свідчили про наявність події злочину відповідно до ст.11 КК України, тому матеріали скарги свідчать про відсутність підстав вважати, що слідчим Державного бюро розслідування вчинено бездіяльність, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що суд не призначив йому безоплатного захисника є безпідставними, адже як вбачається з матеріалів судової справи ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2025 року судом було вжито заходи для забезпечення права ОСОБА_7 на доступ до правосуддя, а саме зобов`язано начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" відібрати у ОСОБА_7 заяву про надання йому безоплатної вторинної допомоги (призначення адвоката) по справі № 686/7518/25 (провадження №1-кс/689/102/25) та надіслати її до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги; надати суду копію заяви та доказів її надсилання (та одержання) до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

15 липня 2025 року ОСОБА_7 призначено захисника з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги в Хмельницькій області, а саме адвоката ОСОБА_6 , яка здійснювала захист засудженого ОСОБА_7 на підставі доручення від 15 липня 2025 року.

Окрім цього, доводи апелянта про те, що слідчим суддею було порушено його право на захист, оскільки справу було розглянуто без його участі та участі його захисника, то такі колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді від 16.09.2025 року та з долученого до матеріалів справи журналу та диску звукозапису судового засідання у справі № 686/7518/25, під час розгляду вказаного провадження 16.09.2025 року ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_6 брали участь у судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 , оскільки зі змісту заяви ОСОБА_7 не вбачається об`єктивних даних, що підкріплені належними доказами, які б дійсно свідчили про наявність обов`язкових ознак злочину, підтверджували реальність конкретної події кримінального правопорушення і давали підставу внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2025 року, яку оскаржує апелянт, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді