Справа № 700/216/25
Провадження № 1-кп/700/82/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 р. Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 обвинуваченого: ОСОБА_4 , представника потерпілого: ОСОБА_5 , потерпілого: ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 09.01.2025 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Лисянка, Лисянського району, Черкаської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, учасником бойових дій, учасником АТО, учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС не являється, не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 09.01.2025 року близько 18 год. 15 хв., в порушення вимог п. 2.9. а) Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, введених в дію з 01.01.2002 (далі Правила дорожнього руху України), відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», керував в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Opel» моделі «Astra» р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Небесної Сотні в селищі. Лисянка Звенигородського району Черкаської області, в напрямку від площі Миру до вул. Бужанська, порушуючи вимоги пункту 10.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», порушуючи вимоги п.16.13. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «перед поворотом ліворуч водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно своєчасно не реагував на її зміну, чим створив загрозу безпеці дорожнього руху, у наслідок чого на перехресті вул. Небесної Сотні та вул. М. Грушевського, виконуючи маневр повороту ліворуч на проїжджу частину вул. М. Грушевського, не надав перевагу у русі мотоциклу марки «Skymoto» моделі «Rider Sport 250» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по проїзній частині вул. Небесної Сотні, попереду у зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій мотоцикла марки «Skymoto» моделі «Rider Sport 250» р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , відповідно до довідки КНП «Лисянська територіальна лікарня» від 09.01.2025, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому спинки носа без зміщення, закритого перелому нижньої третини обох кісток правого та лівого передпліччя зі зміщенням уламків, закритої травми грудної клітини.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 2.9.а), 10.1., 16.13 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, пояснивши суду, що підписав угоду про примирення добровільно та повністю відшкодував шкоду потерпілому.

Між потерпілим ОСОБА_6 , його законним представником ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 02.09.2025 року в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено у даному кримінальному провадженні №0000110 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.01.2025 року угоду про примирення.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_6 , його представник -адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також, сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення кримінального правопорушення за ч.1ст. 286-1 КК України з застосуванням ст. 69 КК України, тобто у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Обвинувачений ОСОБА_4 на момент підписання даної угоди повністю відшкодував моральну та матеріальну шкоду заподіяну злочином, тобто шкода повністю відшкодована, збитки відшкодовані у сумі 400 000 грн. у день підписання угоди, також відшкодовано витрати понесені на послуги адвоката у сумі 40 000 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, вчинений з необережності.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, вказав, що повністю відшкодував йому заподіяну шкоду.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, і просив суд затвердити угоду. Вважає, що умови угоди, в тому числі щодо узгодженої міри покарання не суперечать інтересам суспільства.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим пояснивши, що така укладена в його присутності, наслідки її укладення та затвердження судом він потерпілому роз`яснив.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти затвердження угоди про примирення заперечив та вважає, що узгоджене сторонами угоди покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, угода суперечить інтересам суспільства, з огляду на це просить відмовити у затвердженні вказаної угоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм статей 469, 474 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами, відповідає загальним засадам призначення покарання, міра покарання, узгоджена потерпілими та обвинуваченим, визначена із застосуванням ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7ст. 474 КПК України, не встановлено.

Вказане узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06 грудня 2018 року (справа № 756/11661/17), згідно з якою при визначенні того, чи можна укладати угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо двооб`єктних (багатооб`єктних) злочинів суд має не тільки керуватись вимогами статей 468,469,474 КПК України, а й встановити, чи не суперечить зміст такої угоди інтересам суспільства та чи забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення. Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні інтереси.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом і у постанові від 10 квітня 2025 року у справі №756/2340/23 провадження № 51-4436км24.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; добровільно відшкодував спричинені матеріальні та моральні збитки потерпілому, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно положень ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Суд бере до уваги таку правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року. Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся та відшкодував шкоду у повному обсязі, потерпілий його пробачив та за допомоги обвинуваченого вилікувався. Саме ці обставини, на думку суду, є підставою для прийняття рішення про призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Також, суд враховує характер кримінального правопорушення, характер і ступінь тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_6 , необережну форму вини, поведінку обвинуваченого, який вжив заходів щодо повного відшкодування заподіяної потерпілим шкоди, а також те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, характеризується позитивно.

Враховуючи обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, думку потерпілого, його представника, які стали ініціаторами угоди про примирення та узгодили між собою таку міру покарання, яка, на їх переконання, не є занадто м`якою чи такою, що суперечить інтересам суспільства, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим, представником потерпілого та обвинуваченим та призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст.286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що умови угоди не порушують жодних прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, узгоджена сторонами, покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Судові витрати у справі у вигляді вартості проведених судових експертиз підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.01.2025 року на автомобіль марки «Opel» моделі «Astra» р.н. НОМЕР_1 необхідно скасувати.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.01.2025 року на мотоцикл марки «Skymoto» моделі «Rider Sport» р.н. НОМЕР_2 необхідно скасувати.

Цивільний позов не заявлявся.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 02 вересня 2025 року між потерпілим ОСОБА_6 , його представником адвокатом ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 14326 (чотирнадцять тисяч триста двадцять шість) гривень 20 копійок судових витрат у вигляді вартості проведених судових експертиз.

Речові докази у справі:

- автомобіль марки «Opel» моделі «Astra» р.н. НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на території СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області за адресою: пров.Поштовий, 8 селище Лисянка Звенигородського району Черкаської області -повернути власнику;

- мотоцикл марки «Skymoto» моделі «Rider Sport» р.н. НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні на території СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області за адресою: пров.Поштовий, 8 селище Лисянка Звенигородського району Черкаської області -повернути власнику;

- частина деталі з пластику із молдингу передніх правих (пасажирських) дверей автомобіля, який поміщено до паперового конверту НПУ, зберігається у камері зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГНУП в Черкаській області, що розташований за адресою: м.Звенигородка Черкаської області вул..Благовісна, 50- знищити;

- змив з внутрішньої ручки дверей водія автомобіля, який поміщено до паперового конверту НПУ, зберігається у камері зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГНУП в Черкаській області, що розташований за адресою: м.Звенигородка Черкаської області вул..Благовісна, 50- знищити;

- змив з рульового колеса автомобіля, який поміщено до паперового конверту НПУ, зберігається у камері зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГНУП в Черкаській області, що розташований за адресою: м.Звенигородка Черкаської області вул..Благовісна, 50- знищити;

- змив з важеля перемикання коробки передач автомобіля, який поміщено до паперового конверту НПУ, зберігається у камері зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГНУП в Черкаській області, що розташований за адресою: м.З-венигородка Черкаської області вул..Благовісна, 50- знищити;

- змив з важеля стоян очного гальма автомобіля, який поміщено до паперового конверту НПУ, зберігається у камері зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГНУП в Черкаській області, що розташований за адресою: м.Звенигородка Черкаської області вул..Благовісна, 50- знищити;

- зішкріб лакофарбового покриття з передніх правих (пасажирських) дверей автомобіля, який поміщено до паперового конверту НПУ, зберігається у камері зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГНУП в Черкаській області, що розташований за адресою: м.Звенигородка Черкаської області вул..Благовісна, 50- знищити;

- зразок венозної крові ОСОБА_4 , який зберігається у камері зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГНУП в Черкаській області, що розташований за адресою: м.Звенигородка Черкаської області вул. Благовісна, 50- знищити;

- зразок речовини бурого кольору ззовні схожі на кров, яку поміщено до паперового конверту НПУ, зберігається у камері зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГНУП в Черкаській області, що розташований за адресою: м.Звенигородка Черкаської області вул..Благовісна, 50- знищити;

- пластиковий фрагмент кузова автомобіля, який поміщено до паперового конверту НПУ, зберігається у камері зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГНУП в Черкаській області, що розташований за адресою: м.Звенигородка Черкаської області вул.Благовісна, 50- знищити;

- зіскріб лакофарбового покриття синього кольору мотоцикла (у вигляді нашарування), який поміщено до паперового конверту НПУ, зберігається у камері зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГНУП в Черкаській області, що розташований за адресою: м.Звенигородка Черкаської області вул.Благовісна, 50- знищити.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.01.2025 року на автомобіль марки «Opel» моделі «Astra» р.н. НОМЕР_1 .

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.01.2025 року на мотоцикл марки «Skymoto» моделі «Rider Sport» р.н. НОМЕР_2 необхідно скасувати.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області з підстав, визначених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, що не були присутні в судовому засіданні копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1