Справа № 344/118/26
Провадження № 1-кс/344/278/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області полковника поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 14.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий ОСОБА_7 , звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_3 , в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що досудовим розслідування установлено, що орієнтовно в 2020 році ОСОБА_8 створив на території міста Івано-Франківськ злочинну організацію з метою вчинення особливо тяжких злочинів, до складу якої увійшли керівник ТОВ «ІФТЕ» ОСОБА_9 , начальник юридичного відділу ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (далі по тексту ДМП «ІФТКЕ») та в подальшому директор ТОВ «ІФТЕ» ОСОБА_10 , керівник ТОВ «ІФТГ» ОСОБА_11 , керівник ТОВ «Західні теплосистеми» ОСОБА_5 , які завдячуючи чіткій ієрархічній побудові впродовж 2020-2023 років вчинили заволодіння бюджетними грошовими коштами під час надання послуг з виробництва та транспортування теплової енергії жителям міста Івано-Франківська.

Так, ОСОБА_8 , з метою надання послуг по виробництву та постачання теплової енергії в м. Івано-Франківськ та замінити ТОВ «СТЕК», яке перебувало у стадії банкрутства та впродовж 2012-2020 років на підставі договорів з ДМП «ІФТКЕ» надало послуги останнього з виробництва та транспортування теплової енергії, влітку 2020 року заснував ТОВ «ІФТЕ» та ТОВ «ІФТГ». В момент заснування на посаду директора ТОВ «ІФТГ» було призначено ОСОБА_11 колишнього працівника ТОВ «СТЕК» та на посаду директора ТОВ «ІФТЕ» призначено директора ОСОБА_9 . Для забезпечення діяльності створених підприємств та отримання ліцензій на виробництво та постачання теплової енергії ОСОБА_8 , ТОВ «ІФТЕ» та ТОВ «ІФТГ» та отримали в оренду від підконтрольного ТОВ «Західні теплосистеми», директором якого був підконтрольний ОСОБА_8 ОСОБА_5 , котли розташовані в котельні по вул. Індустріальна 34, (котельня, яка забезпечує 25% жителів міста теплом, далі по тексту - котли) та теплові мережі, які ведуть від вказаної котельні до споживачів (далі по тексту - теплові мережі).

Крім того, з метою безперешкодного підписання договорів та актів на посаду начальника юридичного відділу ДМП «ІФТКЕ» було призначено ОСОБА_10 , який в подальшому був призначений на посаду директора ТОВ «ІФТЕ».

В подальшому, влітку 2020 року, на підставі поданих до Івано-Франківської ОДА фіктивних договорів (на момент подачі документів котли та теплові мережі перебували в оренді та фактичному користуванні ТОВ «СТЕК») оренди котлів та теплових мереж, укладених з ТОВ «Західні теплосистеми», ТОВ «ІФТЕ» отримано ліцензії на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а ТОВ «ІФТГ» на виробництво теплової енергії.

Після отримання ліцензій ОСОБА_8 , керівники ТОВ «ІФТГ» та ТОВ «ІФТЕ» розробили злочинний план по заволодінню бюджетними грошовими коштами, який полягав у штучному завищенні тарифу на виробництво теплової енергії, занижені відсотку втрат теплової енергії при транспортуванні та завищенні відсотку прибутку в тарифах, які затверджувались для ТОВ «ІФТГ» та ТОВ «ІФТЕ» на підставі укладених з ТОВ «Західні теплосистеми» договорів.

Приблизно в середині жовтня 2020 року, перебуваючи у невстановленому місці, у не встановлений органом досудового розслідування час ОСОБА_8 довів свій злочинний умисел до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , які добровільного погодились його реалізовувати під час здійснення господарської діяльності з виробництва і транспортування теплової енергії, тим самим створив та очолив злочинну організацію стійке ієрархічне об`єднання декількох осіб, члени якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації.

Водночас, будучи організатором створеного злочинного угрупування, ОСОБА_8 залишив за собою керівну роль, що полягала у визначенні основних напрямків діяльності товариств, наданні вказівок керівникам та працівникам ТОВ «ІФТЕ», ТОВ «ІФТГ» і ТОВ «Західні теплосистеми» особисто під час перебування у м. Івано-Франківську або у телефонному режимі, а з вересня 2022 року також у створеній в месенджері «Телеграм» групі «ІФТЕ», погодженні всіх основних документів, що стосувались діяльності товариств, матеріальному забезпеченні діяльності товариств шляхом регулювання залишку та руху коштів на їх рахунках, контролі за перерахунком грошових коштів і здійсненням проплат.

З метою заволодіння коштами під час виробництва теплової енергії створеними підприємствами, було штучного завищено тариф на виробництво теплової енергії за рахунок укладання між ТОВ «Західні теплосистеми» та ТОВ «ІФТЕ» договору оренди, в який в подальшому було внесено зміни та між ТОВ «ІФТЕ» та ТОВ «ІФТГ» договору суборенди котлів, в якому була завищена вартість оренди (замість 447 010,82 грн., за яке реально орендували в ТОВ «Західні теплосиситеми», зазначалося 983 423,80 грн). Укладання вказаного договору дало можливість завищити собівартість виробництва теплової енергії, що в свою чергу призвело до затвердження рішеннями виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 1106 від 22.10.2020, № 1412 від 21.10.2021, № 22 від 13.01.2022 та № 1114 від 10.11.2022 «Про тарифи на виробництво теплової енергії для ТОВ «Івано-Франківськ теплогенерація» завищеного тарифу на виробництво теплової енергії для ТОВ «ІФТГ».

В подальшому, впродовж 2021-2023 років ТОВ «ІФТГ» надавало послуги на підставі укладених договорів №№ТГ-000053/21-12 від 11.01.2021, 21-105 від 01.03.2021 та № 21-371 від 15.11.2021 для ДМП «ІФТКЕ» з виробництва теплової енергії, розрахунок за які проводився на підставі штучно завищеного тарифу, за рахунок завищення собівартості виробництва теплової енергії, що дало можливість членам злочинної організації заволодіти бюджетними грошовими коштами, які надходили від ДМП «ІФТКЕ» на загальну суму 15 674 665, 32 грн.

Крім того, з метою заволодіння коштами під час транспортування теплової енергії, членами злочинної організації було знижено відсоток втрат теплової енергії в теплових мережах на 2,5% (з жовтня 2021 року 5%) та завищено відсоток прибутку підприємства в поданих документах для затвердження тарифу на транспортування теплової енергії, на підставі яких рішеннями виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 1107 від 22.10.2020 «Про тарифи на виробництво теплової енергії для ТОВ «Івано-Франківськ теплогенерго», № 1411 від 21.10.2021 та №21 від 13.01.2022 «Про тарифи на виробництво та транспортування теплової енергії для ТОВ «Івано-Франківсьтеплоенерго» - уповноваженої особи договору про спільну діяльність від 11.02.2021, укладеного з ДМП «ІФТКЕ» зі змінами, затверджено тариф на транспортування теплової енергії для ТОВ «ІФТЕ». Після чого, з урахуванням затвердженого тарифу ТОВ «ІФТЕ» було укладено з ДМП «ІФТКЕ» договори на транспортування теплової енергії №№ ТЕ-000084/21-104 від 01.03.2021 та ТЕ-000059/21-11 від 11.01.2021 та № 21-377 від 18.11.2021 року.

В подальшому, впродовж 2021-2023 років ТОВ «ІФТЕ», надаючи послуги ДМП «ІФТКЕ» на підставі вищевказаних договорів, розрахунок за які проводився з урахуванням заниженого відсотку втрат теплової енергії та завищеного прибутку, дало можливість злочинній організації заволодіти бюджетними грошовими коштами, які надходили від ДМП «ІФТКЕ» на загальну суму 55 538 089 грн.

За таких обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в участі у злочинній організації, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України; заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах злочинною організацією, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України та у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчинених злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

05 січня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 та ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Окрім цього, 05 січня 2026 року ОСОБА_5 затримано в порядку вимог п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, оскільки виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: зняттям інформації з електронних комунікаційних мереж, протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висновками судово-почеркознавчих експертиз, судово-економічних експертиз, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а саме ч. 2 ст. 255 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна; ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, а за його вчинення передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про існування ризику, передбаченого п. 1, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, свідчить та обставина, що ОСОБА_5 підозрюється в учиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі та він усвідомлює ймовірну неминучість покарання за вчинення такого злочину у разі доведення його вини в суді.

Окрім того, ОСОБА_5 є адвокатом Ради адвокатів Івано-Франківської області, тобто в силу виконання своїх службових обов`язків має широке коло знайомих, у тому числі і серед службових осіб правоохоронних органів та обізнаний із особливостями роботи правоохоронної системи і досудового розслідування у кримінальних провадженнях.

Вищевказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або покинути територію України.

Про існування ризику, передбаченого п. 2, а саме ОСОБА_5 , як колишній керівник підприємства, володіючи відомостями про документи на підставі яких вчинено кримінальне правопорушення може їх знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Про існування ризику, передбаченого п. 3, а саме незаконно впливати на свідків, свідчить та обставина, що підозрюваний ОСОБА_5 у силу того, що досить тривалий період часу є адвокатом Ради адвокатів Івано-Франківської області, без обрання йому вказаному запобіжного заходу під час досудового розслідування, матиме можливість, використовуючи свій авторитет, зв`язки в правоохоронних органах на території Івано-Франківської області та України загалом, а також здобутий досвід, впливати на свідків у кримінальному провадженні, які можуть бути обізнаними про обставини вчинення досліджуваного злочину, у тому числі працівників ТОВ «ІФТЕ», ТОВ «ІФТГ» та ТОВ «Західні теплосистеми», які перебувають або перебували у безпосередньому його підпорядкуванні, а тому можуть підпадати під негативний вплив підозрюваного й змінити свої показання або в подальшому відмовитися від них у судовому засіданні.

Таким чином, ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин вчинення кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни наданих слідству показань або до дачі вигідних для нього показань у майбутньому.

Окрім цього, у кримінальному провадженні ще не встановлено та не допитано усіх осіб, які можуть бути обізнаними про обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину.

Також існує ризик, передбачений п. 4, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, або ж симулювати хворобу чи підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Окрім того існує ризик, передбачений п. 5, оскільки ОСОБА_5 може вчинити нові злочини у сфері господарської діяльності та продовжувати вчинення злочинів, у яких він підозрюється.

На думку сторони обвинувачення, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється в учиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років за ч. 2 ст. 255 КК України та від семи до дванадцяти років за ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, то застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

З урахуванням п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, на думку сторони обвинувачення, є необхідність не визначати розмір застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задоволити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий підтримав думку прокурора, просив клопотання задоволити.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Вказала, що ризики наведені у клопотанні не підтверджені, підозрюваний з`являвся на всі виклики слідчого, позитивно характеризується, має на утриманні дитину.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту. Також вказав, що має кредитні зобов`язання, майна у власності немає, а на його утриманні перебуває син, батьки.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області за оперативного супроводу УСБУ в Івано-Франківській області, УСР в Івано-Франківській області ДСР НПУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 від 14.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 та ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

05 січня 2026 року ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 та ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

05 січня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень: передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, а саме у тому, що він підозрюється в участі в злочинній організації; передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме в тому, що він підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах злочинною організацією; передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме в тому, що він підозрюється у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчинених злочинною організацією.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться у матеріалах клопотання: протоколів додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 06.11.2025, 10.11.2025, протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 19.11.2025, протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 02.12.2025, протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_15 від 03.12.2025, протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_16 від 03.12.2025, протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 14.08.2023, висновку експерта №72/5 від 12.06.2025, висновку експерта №74/5 від 24.06.2025, висновку експерта №СЕ25-70/5 від 15.09.2025.

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється в учиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі та він усвідомлює ймовірну неминучість покарання за вчинення такого злочину у разі доведення його вини в суді; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , як колишній керівник підприємства, володіючи відомостями про документи на підставі яких вчинено кримінальне правопорушення може їх знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище особи не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали під час досудового розслідування.

Відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками можливого вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відтак, слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування такого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови», заява №9190/03).

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87).

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_5 , його вік, вищу освітою, те, що розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , є адвокатом, раніше не судимий. Дохід підозрюваного становить :за 2020 рік -96815,05 грн., 2021 рік - 170003,21 грн., 2022 рік - 213964,95 грн., 2023 рік - 210910,32 грн., 2024 рік - 259766,00 грн., 2025 рік - 446125,65 грн.

Суд також бере до уваги те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, зокрема за ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, за який законом передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певніпосади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років; особливо тяжких кримінальних правопорушень, зокрема за ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна; зокрема за ч. 2 ст. 255 КК України за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Береться до уваги ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , фактичні обставини, які викладені у підозрі, зумовлює наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу під час дії воєнного стану.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, слід зазначити, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу, не може забезпечити належну процесуальну поведінку вказаної особи, тому не може бути застосований запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Застосування домашнього арешту, чи то особистого зобов`язання, не здатні запобігти ризикам, адже не зважаючи на те, що у підозрюваного є малолітня дитина, батьки пенсійного віку, відсутні належні відомості про їхнє постійне місце проживання.

Жодних заяв про особисту поруку не надходило.

Крім того, характер інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, вимагає контролю за поведінкою підозрюваного.

На підставі наведеного, при вирішенні клопотання, слідчим суддею враховується тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Також, суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою.

Частиною 5 ст.182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на вищевикладене, з врахуванням особи підозрюваного ОСОБА_5 , його майнового стану, сімейного стану, обставин інкримінованих кримінальних правопорушень, їх корисливий мотив, слідчий суддя дійшла висновку про можливість про застосування застави в розмір 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 266 240 грн. Щодо посиання сторони захисту на відсутність достанхі доходів, майна, наявність кредитних зобовязань, слід зазначити, що заставодавцем може бути відмінна від підозрюваного особа.

Разом з тим, у випадку сплати застави на підозрюваного, слід покласти, передбачені у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена, оскільки такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 січня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 ( двісті шістесят шість тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 23 січня 2026 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) утримуватися від спілкування з свідками, підозрюваними у кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали до 23 січня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області полковника поліції ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали - 07.01.2026.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1