Справа № 645/2250/23
Провадження № 1-кп/645/44/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно, в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000507 від 22.04.2023 року, №0000691 від 06.12.2023, №0000004 від 09.01.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, в тому числі останні рази:

- 15.08.2012 року Орджонікідзевським районним судом

м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 10, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 10.08.2015 року по відбуттю строку покарання;

- 23.08.2016 року Орджонікідзевським районним судом

м. Харкова за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 21.07.2017 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 04.02.2021 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, останній раз 21.07.2017 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 04.02.2021 по відбуттю строку покарання, маючи незняті та непогашені в уставленому законом порядку судимості на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 21.04.2023 р. приблизно об 11:50 годині, точного часу не встановлено, у період дії воєнного стану, який введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, ОСОБА_4 перебував на ринку біля станції метро імені О. Масельського у м. Харкові, за адресою: пр-т Героїв Харкова, 256. В цей час біля кіоску з хлібобулочними виробами із написом «Паляниця», розташованого на ринку біля станції метро імені О. Масельського у м. Харків, за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 256 знаходився раніше невідомий йому потерпілий ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_4 , підійшов ззаду до ОСОБА_5 , котрий купував у кіоску товари. Перебуваючи на відстані менше 1 метра від потерпілого, ОСОБА_4 витягнув з сумки ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 3000 грн., тим самим виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця та намагався залишити місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 3000 гривень, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку тим, що його дії були помічені потерпілим, який схопив ОСОБА_4 за рукав куртки та почав голосно кричати.

Також, 06.12.2023 р. приблизно о 12 годині

00 хвилин, точного часу не встановлено, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме вимоги ст. ст. 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою соціальної мережі «Telegram» зі свого мобільного телефону здійснив замовлення у невстановленої в ході дізнання особи, психотропної речовини РVР для власного вживання, без мети збуту, та оплатив його, перерахувавши на банківську картку, невстановленої особи, грошові кошти у розмірі 1600 грн., після чого на мобільний телефон отримав повідомлення про її місцезнаходження.

Далі, 06.12.2023 р., приблизно о 13 годині 40 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати раніше виниклий противоправний умисел, спрямований на незаконне придбання психотропної речовини для власного вживання, без мети збуту, на відкритій ділянці місцевості, у траві, із тильної сторони багатоквартирного будинку № 47 по вулиці Маршала Рибалка у місті Харкові, виявив та підібрав полімерний пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною РVР, масою 1,0896 грам, обіг якої відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, заборонено, тобто незаконно придбав її, після чого діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, для власного вживання, без мети збуту став незаконно зберігати при собі.

06.12.2023 р. у період часу з 14 години 47 хвилин до 14 години 57 хвилин в ході огляду місця події поблизу багатоквартирного будинку № 47 по вулиці Маршала Рибалка у місті Харкові, особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено РVР, масою 1,0896 грам, яку ОСОБА_4 , незаконно придбав та зберігав при собі, була виявлена та вилучена співробітниками ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області у останнього.

Крім того, ОСОБА_4 , 12.12.2023 р., приблизно о 12 годині 00 хвилин, точного часу не встановлено, у період дії в Україні воєнного стану, повторно, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, знаходячись у палаті № 706 КНП «Міська клінічна лікарня №7» Харківської міської ради за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 266, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, здійснив крадіжку мобільного телефону торгової марки «Samsung», моделі «Galaxy A32 5G SM-A326B 4/64GB» вартістю 3158 гривень 00 копійок, який знаходився на ліжку, після чого покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив власнику телефона ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнову шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України, та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, як зазначено в цьому вироку. ОСОБА_4 пояснив, що наприкінці квітня 2023 року він знаходився поряд з хлібним кіоском біля станції метро «ім.О.Масельського» у м. Харкові, коли побачив чоловіка, що купляв тістечко та дістав гроші. ОСОБА_4 підійшов до нього ззаду та висмикнув у нього гроші в сумі 3000 грн, після чого потерпілий схопив його за руку та викликав поліцію, тому він не зміг реалізувати свій умисел до кінця. Також на початку грудня 2023 року він купив у незнайомої особи в месенжері Телеграм за 1600 грн психотропну речовину РVР для власного вживання та зберігав у себе для власного вживання, без мети збуту. Крім того 12.12.2023 з палати Харківської міської лікарні №7, помітивши, що в палаті нікого не було, викрав мобільний телефон Самсунг, що знаходився на ліжку, після чого покинув лікарню, телефон планував продати, витратити кошти на свої потреби. У скоєному щиро розкаявся, пояснив, що дуже шкодує за скоєне, вибачається перед потерпілими та бажає стати на шлях виправлення.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, з яких вбачається, що вони просять слухати справу за їх відсутності, не заперечують проти розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Цивільні позови не заявляли.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, матеріалів щодо речових доказів та судових витрат.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує: за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану; за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту; за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, ОСОБА_4 вчинив: за ч. 1 ст. 309 КК України кримінальний проступок; за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України - тяжкі злочини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, повне визнання вини обвинуваченим та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, не одружений, має на утриманні осіб не має, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, в тому числі останній раз 21.07.2017 року Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ч.5 ст. 72 КК України звільнений 04.02.2021 року, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, не перебуває на обліку лікарів психіатра та нарколога, хворіє на ВІЛ (ІІІ клінічна стадія).

Згідно досудової доповіді Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного правопорушення є дуже високим, ризик небезпеки для суспільства є дуже високим. За висновком органу пробації, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства.

Відповідно до ст. 65 КК України та як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які за змістом ст. 12 КК України є кримінальним проступком та тяжкими злочинами, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи сукупність викладених обставин, характер, обставини та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у психіатра та нарколога не значиться, страждає на тяжке невиліковне захворювання, має постійне місце проживання, не працює, стабільного джерела доходу не має, раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, також враховуючи обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: повне визнання вини у вчинених кримінальних правопорушеннях, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання окремо за кожне кримінальне правопорушення, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, сприятиме його перевихованню, а саме за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України у виді 6 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, остаточно визначивши покарання в порядку ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 3 ст. 68 КК визначено, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, вимоги ч. 3 ст. 68 КК обмежують максимальний розмір покарання, який може бути призначений за незакінчений злочин. Ця норма має імперативний характер і тому суд зобов`язаний її дотримуватися у всіх випадках призначення покарання за замах на злочин.

Санкція ч. 4 ст. 186 КК за вчинення цього кримінального правопорушення передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Отже, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК за вчинення кримінального правопорушення по епізоду від 21.04.2023, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, обвинуваченому може бути призначено покарання, розмір якого не повинен перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 186 КК, що становить 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Така правова позиція вказана в ухвалі Верховного Суду від 17.04.2023 року, справа № 184/962/22, провадження № 51-2187ск23.

Пунктом 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що відповідно до частини 3 статті 68 КК України, у разі засудження за замах на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. При цьому, призначаючи особі покарання згідно з частинами 2 і 3 статті 68 КК, у вироку суд повинен наводити відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК у такому разі не потрібно».

Таким чином, вимоги ч. 3 ст. 68 КК України обмежують максимальний розмір покарання, який може бути призначений за незакінчене кримінальне правопорушення. Ця норма має імперативний характер і тому суд зобов`язаний її дотримуватися у всіх випадках призначення покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення.

Відтак строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, в межах двох третин від санкції ч. 4 ст. 186 КК України, судом враховано, що найбільш тяжкий злочин, вчинений ОСОБА_4 , є незакінченим (замах), а також наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність у останнього тяжкого невиліковного захворювання та вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 50 КК України стосовно мети покарання.

Призначення даного покарання також буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.01.2024 р. накладено арешт на речовий доказ, а саме: мобільний телефон Samsung A326B/DS, Imeil: НОМЕР_2 , Imei2: НОМЕР_3 , чорного кольору, 4/64 GB, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 (мобільний номер НОМЕР_4 ).

Також, ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.12.2023 р. накладено арешт на речовий доказ, а саме: полімерний пакет з речовиною блакитного кольору, який поміщено до експертного пакету № WAR 1188963, виявлений та вилучений під час огляду місця події 06.12.2023 року поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який знаходився у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України вказані арешти підлягають скасуванню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Згідно довідки ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від 11.09.2025 р. ОСОБА_4 перебуває в установі з 30.07.2025 р. Обвинувачується за ч. 4 ст. 185 КК України, рахується за Чугуївським міським судом Харківської області.

Керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 3 ст. 68, ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 30.07.2025 р.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави в особі Харківського НДЕКЦ вартість проведених судових експертиз:

- судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/1534-TB від 19.01.2024 в розмірі 1893 грн. 20 коп.;

- судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-23/29177- НЗПРАП від 14.12.2023 р. в розмірі 2271 грн. 84 коп.

Арешт майна, накладений ухвалами Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.01.2024 року та від 08.12.2023 р. - скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- DVD-R диск з місця події від 21.04.2023, закупівельний талон від 12.12.2023 року - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон Samsung A326B/DS, Imeil: НОМЕР_2 , Imei2: НОМЕР_3 , чорного кольору, 4/64 GB, що належить ОСОБА_6 , - вважати повернутим власнику;

- полімерний пакет з речовиною блакитного кольору, який поміщено до експертного пакету № WAR 1188963, знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, а також право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1