Справа № 487/6184/25
Провадження № 1-кс/487/5182/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у місті Мелітополі ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000338 від 11 лютого 2023 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та за підозрою ОСОБА_5 , у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у місті Мелітополі ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням погодженим із прокурором Дністровської окружної прокуратури Чернівецької прокуратури ОСОБА_6 , у якому просив накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 21452878).

Клопотання мотивовано тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 452788458 ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності в розмірі 1/4 частини належить квартира АДРЕСА_1 . На даний час існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що зазначене вище майно в подальшому може підлягати конфіскації, як виду покарання. Враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 289 КК України передбачає конфіскацію майна, а також з метою подальшої конфіскації, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, вищеперелічене майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 підлягає арешту.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

В судовому засіданні власник майна був відсутній. Його неприбуття, згідно положень частини 1 статті 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання, матеріали, якими прокурор мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000338 від 11 лютого 2023 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та за підозрою ОСОБА_5 , у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що молодший лейтенант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, перебуваючи на посаді командира автомобільного взводу роти матеріально технічного забезпечення, у військовому званні «молодший лейтенант», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за попередньою змовою групою осіб вчинив злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту за таких обставин.

ОСОБА_4 , який діяв за попередньою змовою з водієм відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу роти матеріально технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_7 , у період з листопада 2022 року по лютий 2023 року, за невстановлених обставин, в поле зору потрапив автомобіль «BMW», моделі «X5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який був залишений власником ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із несправністю, на проїзній частині біля під`їзду № 1 буд. 34 по вулиці Карбишева в м. Херсоні.

В подальшому, не пізніше 11.02.2023, у ОСОБА_4 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом.

Реалізовуючи свій протиправний умисел 11.02.2023, приблизно в 03 годині, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 , який був за кермом невстановленого в ході досудового розслідування автомобіля, прибули до під`їзду № 1 буд. 34 по вулиці Карбишева в м. Херсоні та не маючи законних прав на автомобіль «BMW», моделі «X5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу власника транспортного засобу, прикріпивши буксирувальний трос позаду невстановленого автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_7 та до передньої частини автомобіля «BMW», моделі «X5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , вартість якого становила 1 129 240, 00 гривень, незаконно, таємно заволоділи вказаним транспортним засобом та шляхом буксирування почали рух у напрямку тимчасового місці розташування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в район Миколаївського шосе в м. Херсон.

У невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 15 год. 50 хв. 12.02.2023, після отримання відомостей про пошук зазначеного автомобіля співробітниками поліції, з метою уникнення кримінальної відповідальності та приховання слідів вчиненого кримінального правопорушення залишили зазначений автомобіль на території гаражного кооперативу «Авіатор» за адресою: м. Херсон, вул. Новомиколаївська буд. 7А, де в подальшому частково розукомплектували останній, тобто розпорядилися викраденим легковим автомобілем «BMW», моделі «X5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 на власний розсуд.

Таким чином потерпілому ОСОБА_8 спричинено майнової шкоди на загальну суму 1 129 240, 00 гривень, яка у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Тобто ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

21.11.2025 за погодженням з прокурором повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 289 Кримінального Кодексу України, передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому законом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 289 Кримінального Кодексу України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у виді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Тобто, у випадку визнання винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, суд може призначити йому покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо способу арешту майна, який підлягає застосуванню, слідчий суддя враховує конкретні обставини провадження, а також пропорційність втручання в права та інтереси власника майна.

Слідчий суддя вважає доведеним існування достатніх підстав вважати, що не накладення арешту на майно підозрюваного, зазначене слідчим у клопотанні, може призвести до його можливого відчуження на користь третіх осіб або настання інших наслідків, у зв`язку з чим не буде досягнута дієвість даного кримінального провадження.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що ОСОБА_4 не позбавлений права оскаржити судове рішення про арешт майна або звернутися із відповідним клопотанням в порядку ст. 174 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо забезпечення конфіскації майна як виду покарання, таке втручання у право на власність є пропорційним, тому клопотання слід задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-172 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 21452878).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1