Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5862/25
Провадження №: 1-кп/332/707/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку)

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2025 за № 0000633, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвалою судді від 05.11.2025 по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , оскільки судовий розгляд у справі ще не розпочався, строк дії запобіжного заходу закінчується 29.12.2025, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора не заперечували.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився.

Ознайомившись з поданим клопотанням, заслухавши доводи учасників процесу щодо заявленого клопотання, суд дійшов такого висновку.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_4 суд виходить з такого.

Як передбачено ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Суд, який розглядає висунуте особі обвинувачення, не може робити жодних висновків та висловлювати жодних припущень з приводу обґрунтованості повідомленої особі підозри чи висунутого обвинувачення протягом судового розгляду, адже це становитиме порушення права на розгляд її справи безстороннім судом, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 перебуває у статусі обвинуваченої, суд окремо не оцінює наявність цієї підстави.

Суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні даного виду запобіжного заходу відносно обвинуваченої, на даний час не відпали і не зменшились.

Так, ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, що віднесено законодавцем до категорії нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років. Отже, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винуватою в інкримінованому їй злочині, вказує на наявність ризику переховування від суду.

При перевірці наявності ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого суд бере до уваги встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 ще не розпочався, тому суд погоджується з твердженням прокурора, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, на даний час не зменшився і не перестав існувати.

На наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує той факт, що ОСОБА_4 , будучи засудженою за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у і вигляді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі 75 КК України звільненою від відбування покарання з випробуванням тривалістю 1 рік, на шлях виправлення не стала і скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, внаслідок чого її пред`явлена відповідна підозра.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки при обранні особистого зобов`язання обвинувачена зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, житла, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу суду, прокурора. Ураховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та відсутність дієвого контролю за виконанням обвинуваченою такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, є ризик того, що ОСОБА_4 буде переховуватися від суду. Крім того, відомостей щодо осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченою ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, суду не надано, що унеможливлює обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої є таким, що підлягає задоволенню, а отже вважає за необхідне продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт із забороною покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22-00 години до 05-00 години наступного дня.

Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України на обвинувачену ОСОБА_4 належить покласти обов`язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду, не залишати місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22-00 години до 05-00 години наступного дня без дозволу суду, прокурора, окрім випадку оголошення сигналів повітряної тривоги з метою прибуття до найближчого укриття, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи прокурора або суд, утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 181, 193, 194, 196, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши ОСОБА_4 в період часу з 22-00 години до 05-00 години наступного дня залишати місце її проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, тобто до 24 години 00 хвилин 25 лютого 2026 року.

Зобов`язати ОСОБА_4 протягом часу дії ухвали:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;

- не залишати місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22-00 години до 05-00 години наступного дня без дозволу суду, прокурора, окрім випадку оголошення сигналів повітряної тривоги з метою прибуття до найближчого укриття;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи прокурора або суд;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 25 лютого 2026 року включно.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу суду для виконання передати до Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Визначити строк дії ухвали до 25 лютого 2026 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 10 годині 00 хвилин 26 грудня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1