печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2025 м. Київ

Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

кримінальне провадження № 0001615 відомості про яке 16.09.2025 внесені до ЄРДР за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, українки, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_4 , її законний представник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах воєнного стану, 16.09.2025 року приблизно о 19 год. 13 хв. неповнолітня ОСОБА_4 зайшла до магазину «Bershka», що належить ТОВ «Індітекс Україна» () та розташований в ТРЦ «Гулівер» за адресою: м. Київ, пл. Спортивна, 1-А.

Перебуваючи в приміщенні зазначеного магазину, ОСОБА_4 попрямувала вздовж стелажів, оглядаючи розміщені у вільній розкладці для продажу товари. В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний задум, діючи з корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 підходила до торгівельних стелажів з виставленим для продажу жіночим одягом, з яких взяла: сукню розміру XS, артикул 5861/741/686, вартістю 1165,83 грн.; сукню розміру XS, артикул 0587/173/800, вартістю 999,16 грн.; сукню розміру XS, артикул 6045/326/807, вартістю 999,16 грн.; топ розміру XS, артикул 7544/071/200, вартістю 582,50 грн.; кофту розміру XS, артикул 7802/152/829, вартістю 399,16 грн.; сумку розміру М, артикул 9013/626/700, вартістю 874,16 грн. та попрямувала з ними до примірочної кімнати.

Знаходячись в примірочній кімнаті магазину «Bershka», скориставшись тим, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_4 поклала щойно взяті нею з торгівельних полиць речі всередину свого власного пакету та сумки, маючи намір приховати свої дії від оточуючих, та вийшла з примірочної.

Приблизно о 19год. 39 хв. цього дня, 16.09.2025 року ОСОБА_4 , продовжуючи свої спрямовані на таємне викрадення чужого майна умисні дії, усвідомлюючи їх протиправний характер, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи в умовах воєнного стану, утримуючи при собі товар магазину «Bershka» та не маючи наміру оплачувати його вартість, пройшла повз касову зону торгівельної зали та розташовані на виході сигнальні антикрадіжкові рамки, попрямувавши до виходу з магазину.

Однак, довести до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_4 не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки безпосередньо після виходу з магазину була зупинена працівником охорони зі схованими нею у власних пакеті та сумці речами, а саме: сукня, артикул 5861/741/686; сукня, артикул 0587/173/800; сукня, артикул 6045/326/807; топ, артикул 7544/071/200; кофта, артикул 7802/152/829; сумка, артикул 9013/626/700, на загальну суму 5019 грн. 97 коп., що належать ТОВ «Індітекс Україна».

У вказаний спосіб, ОСОБА_4 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, винною у вчиненні якого визнається.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, з відповідною кримінально-правовою кваліфікацією її дій погодилася, зазначивши, що у спосіб, місці та часі здійснила викрадення жіночого одягу у магазині «Bershka», які зазначено в обвинувальному акті. Щиро розкаюється у вчиненому. Разом із захисником

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

У судовому засіданні учасникам кримінального провадження судом роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінальних проваджень, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, тому суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових матеріалів, зокрема: письмових документів, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 та матеріалів, дослідження яких є необхідним для вирішення питань, передбачених ч. 1 ст. 368 КПК України.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України в повному обсязі доведена, а відтак його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та відсутність обставин обтяжують покарання, а також обставини, що підлягають встановленню відповідно до ст. 485 КПК України.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою особою.

Обставин, що згідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд приймає до уваги характер, спосіб та стадію вчиненого кримінального правопорушення, характеризуючі обвинувачену дані, відповідно до яких, остання раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра, у Службі у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та у секторі ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах не перебуває, має повну загальну середню освіту, навчається на 1-му курсі денної форми навчання, факультету соціології і права Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», виховується у повній сім`ї, батьки проходять службу в Збройних Силах України, має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно.

Водночас, ураховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 з 22 жовтня 2025 року є повнолітньою особою, суд вважає, що зазначений обсяг даних про її особу є достатнім для ухвалення вироку, без надання досудової доповіді, яку доручено скласти органу пробації за місцем проживання обвинуваченої, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 607/858/18-к (провадження № 51-386 км 19).

Ураховуючи характеризуючі дані особиобвинуваченої, обставини, характер, спосіб та стадію вчинення кримінального правопорушення, ставлення останньої до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин що його обтяжує, умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості обвинуваченої, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, та приходить до висновку про можливість призначення покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді пробаційного нагляду.

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року № 5 зазначено, що при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у ст.ст. 65-67 КК обставин суди відповідно до ч. 1 ст. 103 КК мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.

Відповідно до ст. 37 Конвенції ООН про права дитини тюремне ув`язнення дитини використовується лише як крайній захід.

Крім того, суд повинен ухвалювати судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК. При цьому суд при постановленні вироку щодо неповнолітньої особи зобов`язаний суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання. Суд має максимально індивідуалізувати покарання, призначаючи його конкретній неповнолітній особі за конкретне правопорушення. Індивідуалізація покарання є важливою вимогою принципового характеру, що передбачає персоніфікацію кримінальної відповідальності: вона настає лише щодо конкретної особи, яка вчинила злочин.

Ураховуючи досягнення повноліття обвинуваченою, процедура кримінального провадження щодо нього продовжується з урахуванням його статусу повнолітньої особи, але застосовуються наслідки, пов`язані з його попереднім статусом, тобто зниження строків позбавлення волі за злочин.

Тому призначення покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи неповнолітньої та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітньої засудженої, її вихованні та соціальній реабілітації.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, ряду обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, і вважає необхідним призначити міру покарання у вигляді пробаційного нагляду на підставі ст. 69 КК України, якою передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

У відповідності до ст. 101 КК України пробаційний нагляд застосовується до неповнолітніх відповідно до ст. 59-1 цього Кодексу. Пробаційний нагляд стосовно неповнолітніх призначається на строк від одного до двох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України суд вважає, що саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для осіб.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Речові докази та процесуальні витрати за залучення експерта у кримінальному провадженнівідсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_8