Справа №950/3828/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/164/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового апеляційного провадження в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 05 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги №367 від 22 грудня 2025 року на бездіяльність СВ ВП №3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, ст. 182 КК України,

УСТАНОВИЛА:

12 січня 2026 року до Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_5 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 05 січня 2026 року, якою йому відмовлено у задоволенні скарги №367 від 22 грудня 2025 року на бездіяльність СВ ВП №3 м. Лебедин Сумського РУП ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, ст. 182 КК України.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просив визнати незаконною та скасувати ухвалу Лебединського районного суду від 05 січня 2026 року та зобов`язати уповноважену особу ВП №3 м. Лебедин внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 182, 364 КК України, вчинені суддею Лебединського районного суду ОСОБА_6 за фактами порушення недоторканості його приватного життя, зловживання службовим становищем і судовою владою, незаконного позбавлення його користування і володіння майном.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зауважує, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною та містить завідомо неправдиві та суперечливі формулювання, постановлена з грубим порушенням кримінального процесуального закону. Вказує, що під час обшуку у його домоволодінні вилучено належний йому мобільний телефон "Самсунг" з сім-карткою НОМЕР_1 та ноутбук «Lenovo G550», які слідчий визнав речовими доказами та на яке ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми накладено арешт. При цьому у вказаному вище мобільному телефоні знаходилась належна йому карта пам`яті Good RAM, формату MicroSD, об`ємом 16 GB, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка не є складовою телефону, оскільки купувалася окремо. Вказує, що відсутність ухвали про арешт карти пам`яті є підставою для її повернення. Однак ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 29 листопада 2025 року його клопотання №225 про негайне повернення незаконно вилученої у нього карти пам`яті відхилено як передчасне та зазначено, що питання повернення карти пам`яті буде розглянуте під час ухвалення вироку. 01 грудня 2025 року суддею відхилене його клопотання №338 про повернення карти пам`яті, яка містить конфіденційну інформацію про нього, як незаконно вилученої без жодної мотивації. Вказує, що суддя ОСОБА_6 ігнорує його звернення та не прийняв жодних рішень щодо його карти пам`яті, зберігаючи її у будівлі суду, чим обмежує його право володіння та користування майном та з власної ініціативи збирає і витребовує докази, які є недопустимими, що є істотним порушенням процесу доказування та його права на захист. Апелянт вказує на упередженість судді та приховану прив`язаність до сторони обвинувачення. Зателефонувавши на телефонний номер 102, він повідомив про незаконні дії судді та наявність у його діях ознак вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 182, 364 КК України, однак 18 грудня 2025 року по телефону слідчий повідомив йому про невнесення відомостей до ЄРДР за його повідомленням. 25 грудня 2025 року він звернувся до Лебединського районного суду зі скаргою №367 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР, за результатом розгляду якої йому відмовлено у її задоволенні, оскільки, арештовуючи телефон, суд також арештував карту пам`яті, що знаходилась у ньому, яка є його складовою.

ОСОБА_5 про час та дату апеляційного розгляду повідомлений належним чином, у судове засідання не прибув. В апеляційній скарзі він зазначив, що свої вимоги підтримує та просив її розгляд провести у його відсутність.

Прокурор ОСОБА_7 подала заяву, в якій просила апеляційний розгляд провести без її участі у письмовому провадженні. Доводів щодо апеляційної скарги ОСОБА_5 не висловила.

Враховуючи наявність вказаних заяв, а також те, що про дату, час і місце апеляційного розгляду учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги ОСОБА_5 здійснити за їх відсутності у письмовому провадженні, що узгоджується із ст. 406 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, а саме, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Із матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що 26 грудня 2025 року ОСОБА_5 звернувся до Лебединського районного суду зі скаргою №367 на бездіяльність СВ ВП №3 м. Лебедин Сумського РУП щодо невнесення до ЄРДР відомостей про злочин за його повідомленням від 17 грудня 2025 року на лінію 102 про вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 364, 182 КК України, суддею Лебединського районного суду ОСОБА_6 , що полягають у відмові в поверненні належної йому карти пам`яті Good RAM, формату MicroSD, об`ємом 16 GB, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка не є складовою телефону.

У матеріалах справи також міститься письмове клопотання заявника ОСОБА_5 №338 від 01 грудня 2025 року, адресоване судді Лебединського районного суду ОСОБА_6 , щодо повернення незаконно вилученого у нього майна та припинення недоторканності його особистого життя.

За результатом розгляду скарги ОСОБА_5 №367 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення суддею ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, ст. 182 КК України, ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 05 січня 2026 року відмовлено у її задоволенні.

Вказана ухвала слідчого судді мотивована тим, що повідомлення скаржника по телефону "102" від 17 грудня 2025 року та його пояснення слідчому ОСОБА_8 містять суб`єктивні твердження про, нібито, незаконне зберігання карти пам`яті в матеріалах кримінального провадження, але не наводять конкретних фактів, які б свідчили про умисне зловживання службовим становищем суддею чи порушення недоторканності приватного життя із заподіянням істотної шкоди. Зокрема, скаржник не вказує на конкретні дії судді, що виходять за межі його повноважень, а посилається на відсутність окремого арешту на карту, ігноруючи статус телефону як арештованого майна.

Слідчий суддя першої інстанції дійшов висновку, що повідомлення по телефону "102" від 17 грудня 2025 року є загальним і не містить достатніх відомостей про час, місце, спосіб вчинення злочинів, а також про заподіяну шкоду, як того вимагає п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України. Воно не дає підстав для попередньої кваліфікації діяння як кримінального правопорушення, оскільки описує процесуальні дії судді в межах розгляду кримінального провадження. Пояснення скаржника слідчому ОСОБА_8 від 17 грудня 2025 року повторюють твердження про незаконне зберігання, але не спростовують факт арешту телефону ухвалою від 21 серпня 2023 року, в якому перебуває карта. Докази, на які посилається скаржник, а саме свідчення прокурора ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 , не можуть бути отримані та оцінені під час розгляду скарги, оскільки ці особи є сторонами кримінального провадження, що перебуває на розгляді у Лебединському районному суді Сумської області, у якому заявник ОСОБА_5 є обвинуваченим за ч. 1 ст. 258-2 КК України

Клопотання №338 від 01 грудня 2025 року про повернення карти пам`яті є процесуальним документом у провадженні №950/3667/23, а не доказом злочину. Його нерозгляд на момент подання скарги не є зловживанням, оскільки статтею 220 КПК України передбачено розгляд клопотань у розумні строки, а відкладення обумовлене необхідністю збереження доказової бази. Аналогічні клопотання вже заявлялись обвинуваченим.

Слідчим суддею відхилено аргументи скаржника про порушення ст. 32 Конституції України щодо недоторканності приватного життя, оскільки обмеження прав власності та конфіденційності допускається законом в інтересах правосуддя згідно з ч. 3 ст. 32 Конституції України, а саме для забезпечення доказів у кримінальному провадженні. Аналогічно ст. ст. 7, 8, 9, 10, 11, 15, 16 КПК України застосовуються для забезпечення принципів кримінального провадження, але не свідчать про злочин, оскільки суддя не вийшов за їх межі.

Також судом констатовано, що скарга є спробою тиску на головуючого суддю ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №950/3667/23, де заявник є обвинуваченим, оскільки він неодноразово подавав необґрунтовані заяви про відвід судді, що спрямоване на затягування розгляду провадження та порушення розумних строків в порушення вимог ст. 28 КПК України. Такі дії мають ознаки зловживання процесуальними правами та спробою тиску на суд, що суперечить ст. 126 Конституції України.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується в повному обсязі та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, на спростування доводів апелянта про те, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною та містить завідомо неправдиві та суперечливі формулювання, постановлена з грубим порушенням кримінального процесуального закону, апеляційний суд зазначає таке.

Слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР є цілком обґрунтованим (правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18 провадження № 51-4229км20).

Така правова позиція Верховного Суду кореспондується з положеннями ст. 214 КПК України, якою передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

У даному випадку відсутні підстави для висновку, що уповноваженими особами на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення ВП №3 (м. Лебедин) Сумського РВП ГУНП в Сумській області допущено бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за усною заявою ОСОБА_5 на лінію 102 про вчинення злочинів, що і було правильно установлено слідчим суддею та знайшло своє відображення в оскаржуваній ухвалі.

А що стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на те, що апелянт не наводить додаткових обставин, які залишились поза увагою та не були враховані слідчим суддею. Тобто, під час апеляційного розгляду доводами апеляційної скарги не спростовано правильність висновків оскаржуваної ухвали.

При цьому, колегія суддів наголошує, що питання щодо повернення карти пам`яті Good RAM, формату MicroSD, об`ємом 16 GB, ідентифікаційний номер 18333FD6148A, вилученої у ОСОБА_5 у зв`язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000165 від 21 липня 2023 року, де він на теперішній час є обвинуваченим, буде предметом перевірки суду, який розглядає кримінальне провадження відносно нього та який, після дослідження усіх зібраних доказів та надання їм правової оцінки, буде приймати у даній справі остаточне рішення по суті з наведенням відповідних мотивів та обґрунтувань.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів, всупереч доводам апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 05 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги №367 ОСОБА_5 від 22 грудня 2025 року на бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, ст. 182 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13