Справа N 303/6766/25
Провадження 1-кс/303/1336/25
У Х В А Л А

24 жовтня 2025 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: заявників - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора Мукачівської

окружної прокуратури - ОСОБА_5

слідчого СВ Мукачівського

РУП ГУНП в Закарпатській області - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачеві, скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку п.3) ч.1 ст.303 КПК України на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

У С Т А Н О В И В:

14.10 2025 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, на розгляд слідчого судді, визначеного в порядку ст. 35 КПК України, надійшла скарга ОСОБА_3 , подана в порядку п.3) ч.1 ст.303 КПК України на рішення - Постанову слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_6 від 07.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000105, внесеного до ЄРДР 02.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162, ч.1 ст.296 КК Українислідчого про закриття кримінального провадження,

Ухвалою від 14.10.2025 року відкрито провадження за скаргою та призначено судове засідання.

Доводи та вимоги скарги.

ОСОБА_3 вказує, що оскаржувана постанова є винесена без всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, без додержання вимог чинного кримінально-процесуального законодавства, а також інших нормативно-правових актів держави, а тому підлягає скасуванню.

ОСОБА_3 у судовому засіданні при розгляді скарги, детально розповів про події, які передували подання ним заяви до поліції про вчинення директором студмістечка ДВНЗ «УжНУ», ОСОБА_7 та комендантом гуртожитку № 4 студмістечка ДВНЗ «УжНУ», ОСОБА_8 відносно нього ОСОБА_3 та його сина, ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч.1 ст.296 КК України. Скаржник наголосив на тому, що він та його син, на законних підставах проживали, як внутрішньо переміщені особи безоплатно проживали в гуртожитку № 4 студмістечка ДВНЗ «УжНУ у кімнаті блоку 25, в період з 21.04.2022 року по 31.08.2023 року, обоє є інвалідами 3-ї групи загального захворювання. Підставою поселення до кімнати гуртожитку був талон реєстрації місця проживання. Скаржник посилається на те, що відповідно до ст.379 ЖК України, житлом фізичної особи є в тому числі і кімната (в гуртожитку), яка призначена для тимчасового проживання, що дає підстави вважати, що право власності на будівлю, як якій знаходиться кімната, жодним чином не впливає на кваліфікацію ст. 162 КК України, тобто порушення недоторканості житла, яке мало місце 26.08.2023 року о 13:00 год, коли службові особи гуртожитку № 4 студмістечка ДВНЗ «УжНУ, директором студмістечка, ОСОБА_7 та комендантом гуртожитку, ОСОБА_8 , на їй з сином думку порушили недоторканість їх житла кімнати в блоці № 25, яку вони з сином займали. Вказані службові особи, без їх дозволу зайшли у кімнату з метою поселення у їх кімнату студента даного ВУЗу, який також має статус ВПО. Зайшовши у приміщення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не надали їм документи про підстави поселення студента в кімнату, яку вони займали, у зв`язку з чим між ними виникла суперечка в ході якої директор студмістечка розкидав їх речі, виражався на їх адресу у грубій формі, чим образив їх гідність, чим вчинив хуліганство, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України.

Скаржник ОСОБА_3 та його син ОСОБА_4 вважають, що слідчий закрив кримінальне провадження мотивуючи тим, що у діях службових осіб гуртожитку, відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.162 та ч.1 ст. 296 КК України, зовсім упустивши всі заявлені ними факти та обставини, взявши до уваги покази свідків, які на їх думку були неправдивими.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять скасувати постанову слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_6 від 07.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000105, внесеного до ЄРДР 02.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162, ч.1 ст.296 КК Українислідчого про закриття кримінального провадження.

Позиції сторін у судовому засіданні.

До початку судового засідання ОСОБА_4 подав клопотання про допущення його до розгляду скарги на рівні зі скаржником його батьком ОСОБА_3 та доповнили скаргу додатковими поясненнями.

У ході судового розгляду скаржники навели додаткові доводи на підтвердження вимог скарги та просили їх задоволити.

Прокурор Мукачівської окружної прокуратури, ОСОБА_5 та слідчий СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_6 , прибули у судове засідання. Прокурор заперечив протии задоволення скарги та скасування постанви слідчого про закриття кримінального провадження № 0000105 від 02.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162 та ч.1 ст.296 КК України, посилаючись на те, до досстименно та у відповідності до вимок КПК України, перевіривши обставини про які повідомляли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , показаннями свідків та переглядом відеозапису події, слідчий прийщов до переконання про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 та ч.1 ст.296 КК України. Таку позицію прокурор обгрунтував тим, що директор студмістечка, ОСОБА_7 та комендант гуртожитку, ОСОБА_8 , діяли виключно в межах своїх повноважень при поселенні до кімнати № 25 гуртожитку, яку також займали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , студента, який поступив на навчання та також має стату ВПО. При цьому прокурорм надано до матеріалів скарги Положення про гуртожиток студмістечка ДВНЗ «Ужгородський національний університет», посадову інструкцію директора студмістечка ДВНЗ «УжНУ», посадову інструкцію коменданта гуртожитку № 4 студмістечка «УжНУ», Висновок комісії, затвердженої наказом Ректора ДВНЗ «УжНУ» № 4/01-09 від 03.09.2025 р. «про створення комісії» за результатами опрацьованої інформації щодо поселення та проживання у гуртожитку ДВНЗ «УжНУ», громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. При цьому слідчим, який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні повудомлено, що після закриття кримінального провадження в частині за ч.1 ст.296 КК України, ним складено матеріали та направлено до Ужгородського РУП в Закарпатській області для вирішення питання про притягнення особи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Обставини встановлені слідчим суддею.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 та ч.1 ст.296 КК України, слугувала заява ОСОБА_3 про те, що 26.08.2023 року о 13:00 год, що службові особи директор студмістечка ДВНЗ «УжНУ, ОСОБА_7 та комендант гуртожитку, ОСОБА_8 , зайшли в кімнату № 25/4 вказаного гуртожитку за адресою: м. Ужгород, вул.. Університетська, 12, чим на їх думку порушили недоторканість їх житла. Крім того, за заявою ОСОБА_3 , було внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.296 КК України по факту вчинення хуліганських дій директором студмістечка ДВНЗ «УжНУ, ОСОБА_7 , який при порушенні недоторканості їх житла, в кімнаті № 25/4 розкидав їх речі, виражався у грубій формі, чим образив їх особисту гідність.

Постановою слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_6 від 07.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000105, внесеного до ЄРДР 02.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162, ч.1 ст.296 КК України, вбачається, що слідчим у постанові викладено зміст та результами слідчих (розшукових) дій, а саме доптуту потерпілих та свідків, вивченням та перевіркою здобутих в ході досудового розслідування письмових доказів, на підставі яких встановлено посадові права та обов`язки службових осіб ВНЗ, та права та обов`язки мешканців гуртожитку, витребувано та вивчено документи щодо підстав поселення та проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кімнату блоку № 25/4 гуртожитку №4 студмістечка ДВНЗ «УжНУ, дослідження відео, наданого заявником про події, що мали місце 26 серпня 2023 року у кімнаті, 25/4 гуртожитку № 4 УжНУ, студмістечка за адресою: м. Ужгород, вул. Університетська, 12. За результатами аналізу всіх здобутих доказів у їх сукупності, слідчий прийшов до переконання, про відсутність у діях директора студмістечка ДВНЗ «УжНУ», ОСОБА_7 та коменданта гуртожитку №4 «УжНУ», ОСОБА_8 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.162 та ч.1 ст.296 КК України.

Оцінка та висновки слідчого судді.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскарження на досудовому провадженні рішень слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України однією із підстав закриття кримінального провадження є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

За змістом ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У ч. 2 ст. 9 КПК України закріплено обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому за змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 3 Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 N 9-49/0/4-17, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності у діях директора студмістечка ДВНЗ «УжНУ», ОСОБА_7 та коменданта гуртожитку №4 «УжНУ», ОСОБА_8 , складу кримінального правопорушення, слідчий виходив з того, що у жодному разі виконання директором студмістечка та комендантом гуртожитку студмістечка, чи вчинення дій відповідно до наданих їм повноважень згідно з посадових інструкцій директора студмістечка та коменданта гуртожитку, положення про гуртожитки студмістечка «УжНУ», та з урахуванням визначених правових підстав, не свідчить про вчинення злочину.

Зі змісту показів ОСОБА_3 слідчий з`ясував, що на думку заявника зміст правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 та ч.1 ст. 296 КК України полягає в тому, що «упродовж січня місяця 2023 року комендант гуртожитку № 4 ДВНЗ «УжНУ», ОСОБА_8 та директор студмістечка ДВНЗ «УжНУ», ОСОБА_11 намагались провести так зване підселення до нашої кімнати сторонніх осіб. ОСОБА_8 30.01.2025 отримав від його сина ОСОБА_4 повідомлення в месенджері «Вайбер», що такі дії адміністрації студмістечка ДВНЗ «УжНУ» суперечать вказаним нормам проживання в гуртожитках. 13.07.2023 на телефон сина ОСОБА_4 у месенджері «Вайбер» надійшло повідомлення від коменданта гуртожитку ОСОБА_8 , що протягом тижня до нас в кімнату блоку № 25 гуртожитку № 4 ДВНЗ «УжНУ» переселяється студент з числа ВПО, але в липні-серпні 2023 року вказаний студент, прізвище та ім`я якого нам невідомо, до нашої кімнати не приходив. Разом з тим мій син ОСОБА_4 знову попередив коменданта гуртожитку за допомогою повідомлення в месенджері «Вайбер», що будь-які дії з незаконного проникнення до нашої кімнати є кримінально караними. З приводу вказаних дій він з сином зверталися із заявами до директора студмістечка. Самі події злочинів за частиною 2 статті 162 КК України та частиною 1 статті 296 КК України відбулись 26.08.2023 в гуртожитку № 4 ДВНЗ «УжНУ» в кімнаті блоку № 25.

Близько 13 години ми почули гучний стукіт у двері нашої кімнати в блоці № 25-4 гуртожитку № 4 ДВНЗ «УжНУ». Коли ми запитали хто стукає в двері, почули з тамбуру блоку категоричний наказ: «Відкривайте!», впізнали за голосом коменданта гуртожитку № 4 ДВНЗ УжНУ ОСОБА_8 . Коли ми відкрили двері кімнати, щоб спитати в чому справа, ОСОБА_8 без нашого дозволу проник в кімнату № 25 і почав проводити в ній огляд. ОСОБА_4 гучно і багаторазово став питати коменданта гуртожитку № НОМЕР_1 ДВНЗ УжНУ ОСОБА_8 , яка підстава його перебування в нашій кімнаті. ОСОБА_8 заявив, що він прийшов поселяти до нас в кімнату сторонню людину. На вимогу надати будь-які правові документи як підставу такого поселення, ОСОБА_8 дав нам зрозуміти, що документів в нього немає, і взагалі вони не потрібні, тому що він за власним рішенням може робити в гуртожитку № 4 ДВНЗ УжНУ будь-які дії, пов`язані з поселенням та виселенням. На вимогу свідка, ОСОБА_8 викликав директора студмістечка ОСОБА_11 для надання нам нормативних документів щодо поселення в нашу кімнату сторонньої особи, яку, за словами ОСОБА_8 , звали ОСОБА_12 . Через п`ять хвилин ОСОБА_13 і замість того, щоб залишитись на порозікімнати і надати будь-які нормативні документи щодо поселення в нашу кімнату сторонньої особи, без нашого дозволу проник в нашу кімнату і почав разом з ОСОБА_8 проводити в ній огляд, розкидувати речі, тумби, шукати в кімнаті додаткове ліжко, а потім збирати його і встановлювати біля вікна. З цього випливає, що ОСОБА_11 та ОСОБА_8 попередньо домовились про те, що вони вчинять 26.08.2023 незаконне проникнення в наше житло шляхом обману, і ОСОБА_8 пішов до нашої кімнати виконувати явно незаконний наказ свого керівника ОСОБА_11 проникнути в нашу кімнату. На вимогу надати нормативні документи стосовно поселення сторонньої особи в нашу кімнату, ОСОБА_11 почав голосно кричати, що він є директором студмістечка ДВНЗ УжНУ, наша кімната і все майно, яке в ній знаходиться, є майном ДВНЗ «УжНУ,» і він разом з ОСОБА_8 буде робити тут все, що завгодно, без будь-яких нормативних документів. ОСОБА_4 повідомив, що директор студмістечка ОСОБА_11 під час проведення дій з так званого підселення в їх кімнату сторонньої особи ображав його, використовуючи слова «нелюд», «скотина», натякаючи на те, що ми не маємо взагалі ніяких прав і він за своїм власним бажанням виселить нас на вулицю до бісової матері. На зауваження ОСОБА_4 не реагував. Вважає, що вказані дії ОСОБА_11 робив з винятковим цинізмом. Після попередження про виклик наряду поліції, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 швидко пішли з нашої кімнати.»

Обставини події, що мали місце 26.08.2023 в гуртожитку № 4 ДВНЗ «УжНУ» в кімнаті блоку № 25, на які вказували ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у своїх допитах, слідчий перевірив показами свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які повідомили, зокрема:

Свідок ОСОБА_11 повідомив, що «гуртожиток перебуває у власті ДВНЗ «УЖНУ», де є завідуючий та комендант, які відповідають за поселення осіб до гуртожитку, а він забезпечує контроль за цим процесом у всіх гуртожитках начального закладу. Звичайно до кімнати він та коменданти самі не заходять, а лише у присутності хоча б одного з проживаючих. Підстави можуть різні - перевірка санітарного стану, дотримання умов використання кімнати, протипожежної безпеки та інші. Звичайно до кімнати він може заходити для поселення інших студентів. Саме так було і у випадку з ОСОБА_16 . В кінці серпня 2023 року він з ОСОБА_8 прийшли до кімнати 25/4 підселяти студента ВПО ОСОБА_17 казав тоді ОСОБА_16 , що у них буде жити третя особа чоловічої статі. На той час, коли він був у кімнаті, одне з ліжок було приперте до стіни у розібраному стані, а четверте взагалі було відсутнє. Залишилися тільки 2 ліжка, на яких спали ОСОБА_16 , та вказані дії останні зробили самочинно. Коли він та ОСОБА_9 були у ОСОБА_16 у кімнаті, вони зайшли у їх присутності з метою поселення до кімнати гуртожитку ОСОБА_18 , та у жодному випадку ніхто не мав на меті порушити їх житлові права, як вони намагаються обґрунтувати у своїх скаргах. Останні почали дискутувати про те, що до них ніхто не має право підселяти інших осіб, так як вони є сім`я,і на власний розсуд демонтували два ліжка в кімнаті гуртожитку без дозволу коменданта, який матеріально відповідає за майно та правила проживання в гуртожитку. Однак все таки вдалося дійти до вирішення проблеми та підселили ще одного чоловіка (ВПО) до них у кімнату. Причиною підселення до кімнати ОСОБА_16 інших осіб було те, що у серпні 2023 року очікувався прихід великої кількості студентів.Я дав вказівку всім комендантам гуртожитків про максимальне переселення ВПО до ВПО, студенти до студентів та коменданти гуртожитків почали виконувати вказівку з урахуванням фактичного проживання ВПО в гуртожитках.»

Свідок ОСОБА_8 надав покази аналогічні свідку ОСОБА_11 та повідомив, що «права ОСОБА_19 ні він, ні хто інший не порушував. Оскільки гуртожиток №4 є студентський, то облік місць ведеться за ліжко-місцями. З врахуванням вказаного, при проживанні у кімнат 3 або 4 осіб, кожному з них надається право на ліжко-місце, а не на цілу кімнату. У вказаному гуртожитку ціла кімнати не здається у найм, а тому і зазначається номер кімнати та кількість місць, у нашому випадку №25/4 або №25/3. Саме кімнати надаються у спільне користування із врахуванням кількості ліжко-місць.»

Свідок ОСОБА_14 повідомила, що «працює на посаді завідувача гуртожитку №4 ДВНЗ «УЖНУ». У гуртожитку працювало два коменданта ОСОБА_8 та ОСОБА_20 (наразі звільнена у вересні 2025року). За її дорученням питанням ВПО займався ОСОБА_8 , оскільки інший комендант була особа старшого віку. ОСОБА_21 та ОСОБА_22 були направлені до гуртожитку, наскільки вона пам`ятає у квітні 2022 року. Вказаних осіб ОСОБА_8 підселив до інших ВПО. При цьому, на момент поселення їх попередили що, вони будуть проживати з іншими громадянами ВПО, нащо вони погодилися. Мова йшла про кімнату №25/4. Із 20.04.2022у цій кімнаті проживали інші громадяни ВПО - жінка ОСОБА_23 та її син ОСОБА_24 , згідно списку реєстрацій Ужгородської міської ради. Тобто на момент поселення до кімнати у ній вже проживали особи з сімейними зв`язками і ОСОБА_21 з ОСОБА_22 були задоволені таким характером проживання. Гуртожиток перебуває у власті ДВНЗ «УЖНУ» та посадові особи, відповідальні за поселення, повинні періодично проходи огляд кімнат. Підстави можуть різні - перевірка санітарного стану, дотримання умов використання кімнати, протипожежної безпеки та інші. Особисто вона не перевіряла обставити проживання ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , бо цим займався ОСОБА_8 . У гуртожитку проживають студенти (у тому числі неповнолітні) та посадові особи гуртожитку повинні перевіряти дотримання ними умов проживання. Це стосується і ВПО. У подальшому до кімнати №25/4 прийнято рішення підселити студента ВПО ОСОБА_27 згідно ордера №442 від 29.08.2023, що був студентом географічного факультету та був старшою особою. Поселенням ОСОБА_27 займався ОСОБА_8 . У додаток до протоколу допиту свідок ОСОБА_14 надала копію журналів обліку ордерів, що підтверджують факт проживання у кімнаті № НОМЕР_2 з вересня 2023 по червень 2024 однієї особи - ВПО студента ОСОБА_18 »

Свідок ОСОБА_15 повідомив, що «з початку повномасштабного вторгнення приїхав до м.Ужгород зі своєю мамою ОСОБА_23 і вони були поселені до кімнати №25/4, гуртожитку №4 ДВНЗ «УжНУ» та через деякий час у кімнату було підселено двох осіб ОСОБА_28 та ОСОБА_29 . В процесі спільного побуту їх поведінка була дивною та неприйнятною для життя. Вони часто ображали маму, створювали конфлікти через різні дрібниці, морально давили на ОСОБА_30 . Так вони жили деякий час, а далі їх переселили до кімнати АДРЕСА_1 ,де продовжили проживати. У ході додаткового допиту свідок повідомив, що до ОСОБА_16 у серпні 2023 було підселено ОСОБА_31 , який проживав сам, оскільки потерпілі покинули місце проживання.»

Слідчим, у ході досудового розслідування отримані посадові інструкції посадових осіб, відповідальних за організацію поселення студентів, аспірантів та інших осіб до гуртожитків, внутрішні положенні про проживання у гуртожитках ВНЗ «УжНУ», на підставі яких встановлено посадові права та обов`язки службових осіб начального закладу, з`ясовано права та обов`язки мешканців гуртожитку.

Відповідно до цього Положення про особливості користування гуртожитками закладів фахової передвищої та вищої освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти та науки від 21 листопада 2019 року № 1452, - гуртожитки закладів освіти використовуються для проживання здобувачів вищої та фахової передвищої освіти під час навчання у закладі освіти за очною (денною), заочною формою здобуття освіти, які не мають постійного місця проживання за місцем розташування закладу освіти. Усі приміщення гуртожитку мають використовуватися за їх функціональним призначенням. Гуртожитки певного закладу освіти можуть бути об`єднані в студентське містечко. Жила площа у гуртожитку закладу освіти надається: у вигляді окремого ліжко-місця за спільного проживання одиноких осіб однієї статі; окремого жилого приміщення для відокремленого проживання однієї особи або сім`ї.

Право на проживання у студентському гуртожитку, в тому числі у відокремленій кімнаті для сім`ї, надає ордер (направлення) на поселення, виданий адміністрацією закладу вищої освіти після прийняття рішення про надання жилої площі. Цей ордер є єдиною підставою для заселення та разом із паспортом, медичною довідкою, квитанцією про оплату та іншими документами є частиною договору на проживання. (ПРИМІРНЕ ПОЛОЖЕННЯ про користування гуртожитками затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 р. № 498).

Як вбачається з досліджених матеріалів, наявних у матеріалах справи, відсутні відомості про те, що кімната в блоці № 25/4 гуртожитку № 4 ДВНЗ «УжНУ», була надана батьку та сину ОСОБА_16 для проживання їх відокремлено від інших мешканців гуртожитку, як сім`ї. Підставою поселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як осіб, що мають статус ВПО, до кімнати № 25/4 студентського гуртожитку, був талон реєстрації місця проживання.

Талон реєстрації місця проживання (або, точніше, довідка про зареєстроване місце проживання) надає право на користування житлом, тобто дозвіл на тимчасове або постійне проживання у відповідному помешканні. і є підтвердженням адреси для отримання різноманітних адміністративних та соціальних послуг. Зокрема, це може бути оформлення паспорта, субсидій, пільг (наприклад, для ВПО), пенсії, пенсійного посвідчення, або зарахування дитини до школи чи садочка.

Таким чином, талон реєстрації місця проживання в певному житловому приміщенні, не визначає, спосіб проживання, як відокремлена кімната для проживання сім`ї у гуртожитках.

Як правило, внутрішньо переміщені особини (ВПО) отримують ліжко-місця у кімнатах гуртожитку або в інших місцях колективного проживання. Окремі кімнати для проживання надаються значно рідше і залежать від наявності відповідного житлового фонду.

Про отримання ОСОБА_28 і ОСОБА_32 , саме два ліжко-місця в блоці № 25/4 гуртожитку № 4 ДВНЗ «УжНУ», свідчать покази свідка ОСОБА_14 - завідувачки гуртожитку №4 ДВНЗ «УЖНУ», відображені у постанові слідчого про те, що « ОСОБА_21 та ОСОБА_22 були направлені до гуртожитку, наскільки вона пам`ятає у квітні 2022 року. Вказаних осіб ОСОБА_8 підселив до інших ВПО. При цьому, на момент поселення їх попередили що, вони будуть проживати з іншими громадянами ВПО, нащо вони погодилися. Мова йшла про кімнату №25/4. Із 20.04.2022у цій кімнаті проживали інші громадяни ВПО - жінка ОСОБА_23 та її син ОСОБА_24 , згідно списку реєстрацій Ужгородської міської ради. Тобто на момент поселення до кімнати у ній вже проживали особи з сімейними зв`язками і ОСОБА_21 з ОСОБА_22 були задоволені таким характером проживання.», покази свідка ОСОБА_14 , підтверджені самими ОСОБА_28 і ОСОБА_32 , у судовому засіданні під час розгляду скарги.

Положенням про гуртожитки студмістечка ДВНЗ «УжНУ» визначено, що гуртожитки студмістечка призначені для проживання на період навчання іногородніх студентів, слухачів та аспірантів (п.2.1), розділом 4 визначено права осіб, які проживають у гуртожитках та розділом 5 - обов`язки осіб, які проживають у гуртожитку.

Відповідно до посадової інструкції завідувача гуртожитку ДВНЗ «УжНУ», яка затверджена 06.02.2023 ректором навчального закладу,при поселенні до гуртожитку останній зобов`язаний: ознайомлювати особу, яка отримала дозвіл на проживання з Правилами внутрішнього розпорядку, технікою безпеки, протипожежною безпекою, санітарними правилами, поводження з електроприладами (п.ІІ.2); передавати в тимчасова платне користування ліжко-місце-кімнату (п.ІІ.3); регулярно, узгоджено з директором студмістечка організовувати поточний ремонт місць загального користування, слідкувати за ремонтом жилих кімнат, які проводять мешканці з метою недопущення, без письмового дозволу адміністрації студмістечка, внесення змін в конструкцію житлового приміщення, тепло- та електромереж (п.ІІ.11); не менше одного разу на місяць спільно з комендантами провидити обхід усіх приміщень та жилих кімнат (п.ІІ.17).

Відповідно до посадової інструкції коменданта гуртожитку №4, яка затверджена ректором від 06.02.2023,окрім інших обов`язків зобов`язаний передавати в тимчасове користування лікожко-місце-кімнату (п.ІІ.3), при виселенні з гуртожитку забезпечувати процедуру виселення, а саме: прийом виданого майна, якщо таке видавалося, передачу житлового приміщення у справному та прибраному стані, ключі від кімнати та перепустку (п.ІІ.9), не менше одного разу на місяць проводити обхід усіх приміщень та жилих кімнат. У разі необхідності надавати усні або письмові вказівки проживаючим про негайне усунення порушень та недоліків (п.ІІ.22). Окрім вказаного, комендант гуртожитку має право вимагати від всіх проживаючих дотримання Положення про поселення та проживання у гуртожитках студмістечка, Правил внутрішнього розпорядку у гуртожитках студмістечка, дотримання протипожежної безпеки, санітарних норм та санітарії, негайного відшкодування збитків за псування будівлі, обладнання та інвентаря (п.ІІІ.1).

Відповідно до посадової інструкції директора студмістечка, яка затверджена 27.04.2016, такий зобов`язаний забезпечити виконання правил внутрішнього розпорядку в гуртожитку (п.2.1), керувати роботою завідуючих на комендантів гуртожитку (п.2.16).

Наказом ректора від 24.06.2021 за №167/01-04 затверджено положення про поселення та проживання в гуртожитках студмістечка ДВНЗ «УжНУ» та відповідно до п.1.2 вказане положення є основним нормативним документом, що регламентує організацію та проведення організованого поселення та проживання осіб у гуртожитку. При цьому, відповідно до п.1.3.3. поселення здійснюється за конкурсом у межах затвердженого розрахунку місць (кімнат) у гуртожитку студмістечка. Черговість поселення до гуртожитку визначається у чіткій послідовності в залежності від наявності вільних ліжко-місць. Передача вільних ліжко-місць, закріплених за факультетом/інститутом після від одного до іншого відбувається тільки за згодою обох таких факультетів/інститутів або за рішенням адміністрації університету.

Слідчим, у ході досудового розслідування витребувано документи щодо поселення та проживання у кімнаті АДРЕСА_2 ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та інших осіб, та такі долучено до матеріалів кримінального провадження.

Підставою для реєстрацію місця проживання ОСОБА_22 та ОСОБА_21 був талон на реєстрацію місця проживання в блоці №25/4. Також досудовим розслідуванням встановлено, що 15.07.2022 за №101 ОСОБА_3 підписано договір на проживання в студентському гуртожитку громадян України, які перебувають на обліку, як внутрішньо-переміщені особи або відносяться до категорії тимчасово переміщених осіб. Відповідно до п. 1.2вказаного договору наймач на підставі договору приймає в тимчасове платне користування житлове приміщення кімнату №25/4 (ліжко-місце, кімнату, блок з двох кімнат), для проживання та, згідно п.1.3 кімната надається наймачу у спільне користування з іншими поселеними (студенти, аспіранти …) в якості житла відповідно до кількості ліжко-місць. Окрім цього договором встановлено, що дія договору припиняться достроково, якщо наймач фактично не проживає в гуртожитку більш як 2 тижні без письмового повідомлення керівництва студмістечка.

Слідчим, в ході у ході досудового розслідування переглянуто відеозапис (наданий ОСОБА_37 та визнаний речовим доказом) подій, які відбувалися у серпні 2023 при підселенні до кімнати №25/4 студента ОСОБА_27 .. На якому, видно розмову ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 . При цьому, відеозапис починається у момент, коли двері кімнати відчинені. ОСОБА_11 роз`яснює, що до кімнати буде підселено третю особу- студента ВПО.У ході розмови ОСОБА_11 проходить у кімнату та помічає відсутність двох ліжок, помічає приперту до стіни кімнати металічну частину ліжка та дає вказівку ОСОБА_8 відновити третє ліжко-місце у кімнаті. У ході огляду ліжко-місця ОСОБА_26 та ОСОБА_25 як ОСОБА_11 так і ОСОБА_8 не чіпають, положення речей не змінюють. У ході огляду відеозапису встановлено вживання ОСОБА_11 слів нелексичного характеру при роз`ясненні ОСОБА_38 та ОСОБА_39 (які заперечують поселення третьої особи) наявності достатніх підстав до поселення студента в кімнату.

Таким чином, слідчим виходячи з отриманих доказів, не встановлено "незаконних дій службових осіб, а саме: директора студмістечка ОСОБА_11 та коменданта гуртожитку студмістечка, ОСОБА_40 , що б вказували на існування підстав кваліфікувати їх дії за ч.2 ст.162 та ч.1 ст.296 КК України.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

До такого висновку слідчий дійшов з огляду на результати досудового розслідування.

Як зазначив слідчий у постанові про закриття кримінального провадження, «У ході проведення досудового розслідування, слідчим не отримано доказів вчинення кримінального правопорушення, яке передбачено ч.2 ст.162 КК України оскільки не встановлено факт порушення недоторканості житла через відсутність об`єктивної і суб`єктивної сторін казаного злочину. Свого підтвердження не знайшов факт вчинення хуліганства ч. 1 ст.296 КК України, оскільки у діях ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , не встановлено факту грубого порушення громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а дії на які вказують потерпілі відбувалися у приміщенні кімнати АДРЕСА_2 і були пов`язані з тривалою суперечкою щодо поселення до кімнати інших осіб.»

У судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не погоджується з рішенням слідчого про закриття кримінального провадження за ч.2 ст.162 та ч.1 ст.296 КК України у зв`язку відсутності складу вказаних кримінальних правопорушень в діях директора стужмістечка та коменданта студмістечка, та вважають його незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що:

- рішення слідчого про закриття кримінального провадження побудоване на показаннях свідків, в яких є багато неправдивої інформації;

- слідчим залишено поза увагою те, що директор гуртожитку ОСОБА_11 поводився з винятковим цинізмом, перебуваючи в кімнаті гуртожитку, де вони проживали, а саме: ОСОБА_11 і ОСОБА_9 почали шукати та розкладувати два інші ліжка, які були у кімнаті та які вони (леметови) склали та приставили до стіни, щоб у кімнаті було більше місця, висловлювали до них словесну неповагу, та грубо виражалися на їх адресу, грюкали меблями;

У матеріалах скарги наявний висновок комісії з розгляду вимоги Мукачівської окружної прокуратури від 03.09.2025 року № 07,05-93-995-25 (6800), відповідно до якого, ужгородський національний університет, діяв виключно в межах правового поля. Права і законні інтереси заявників ОСОБА_28 та ОСОБА_41 , університетом не порушувалися, а викладені у їх численних зверненнях скарги, не мають правових підстав. Водночас слід зазначити, що у гуртожитках університету досі проживає близько 300 ВПО, які не є студентами. Університет, керуючись принципами гуманності, надав і продовжує надавати їм тимчасових прилисток. Водночас, окремі мешканці, зокрема заявники, ігнорують моральний вимір наданої допомоги, трактуючи її лише, як формальне зобов`язання університету. Таке ставлення свідчить про небажання визнавати не лише права, а й обов`язки, що неминуче супроводжуються проживанням в гуртожитку.

Проте, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження, переглянувши відеозапис події, слідчий суддя дійшов висновку про непогодження з такими ОСОБА_42 та ОСОБА_4 ..

Так, ч. 2 ст. 162 КК України передбачає відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян, вчинені службовою особою.

?Об`єкт злочину : Право людини на недоторканність житла, яке є важливим конституційним правом, гарантованим кожній особі.

?Предмет злочину : Житло (будинок, квартира, приміщення, призначене для проживання) або інше володіння особи (наприклад, земельна ділянка, гараж).

?Суб`єктивна сторона : Злочин вчиняється за прямим умислом . Винна особа усвідомлює, що порушує недоторканність, і бажає цього.

?Кваліфікуючі ознаки (ч. 2 ст. 162 КК) :

- Вчинення службовою особою : Це відрізняє цей вид злочину від загального складу, оскільки службова особа має особливий статус.

Як встановлено в судовому засіданні з Положення про гуртожитки студмістечка ДВНЗ «Ужгородський національний університет», п.7.5 директор студмістечка проводить поселення у гуртожиток на підставі ордера, укладеної угоди; Відповідно до положень посадової інструкції директора студмістечка, забезпечує виконання правил внутрішнього розпорядку, керує роботою в т. ч. коменданта, комендант відповідно до посадової інструкці коменданта гуртожитку № 4 студмістечка УжНУ, веде контроль за дотриманням мешканцями гуртожитку Положення про поселення та проживання у студентських гуртожитках, веде облік матеріальних цінностей і відповідає за їх належне використання та зберігання. Комендант гуртожитку зобов`язаний, в т. ч. посиляти в гуртожиток студентів, при поселенні ознайомити особо з правилами внутрішнього розпорядку, передати в тимчасове користування ліжкомісце-кімнату, не менше одного разу на місяць проводити обхід усіх приміщень та жилих кімнат, вимагати від всіх проживаючих дотримання положення про поселення та проживання в гуртожитках студмістечка.

Таким чином, встановлено, що службова особа (комендант, директор) має право заходити до кімнат студентів (мешканців гуртожитку) для перевірки інвентарю та вільних ліжко-місць, але лише за певних умов та з дотриманням установленого порядку, який зазвичай передбачає попередження.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що «13.07.2023 на телефон сина ОСОБА_4 у месенджері «Вайбер» надійшло повідомлення від коменданта гуртожитку ОСОБА_8 , що протягом тижня до них у кімнату блоку № 25 гуртожитку № 4 ДВНЗ «УжНУ» переселяється студент з числа ВПО.»

Таким чином, мешканці кімнати студентського гуртожитку, були завчасно попереджені про підселення до них у кімнату ще одного мешканця студента, який має статус особи ВПО.

Разом з цим слідчим суддею при перегляді відеозапису події, встановлено, що такий відображає події, що відбуваються в кімнаті № 25/4 гуртожитку, з яких вбачається, що директор студмістечка та комендант гуртожитку знаходяться в кімнаті з метою перевірки наявності інвентару (ліжка) та підготовки ліжко-місця для поселення ще однієї особи в кімнату з чотирма ліжкомісцями, з яких тільки два вже зайняті. Встановлено, що одне ліжко місце знаходиться у розгладеному вигляді приперте до стіни, іншого ліжко-місця у полі зору не. З запису розмов, що відбуваються, слідує, що Лементови батько та син заперечують проти підселення до них, ще однієї особи студента, розцінюючи це, як порушення їх прав на проживання у кімнаті.

З врахуванням встановленого, слідчий суддя приходить до переконання, що складу кримінального правопорушення в діях директора студмістечка та коменданта, який зайшов до кімнати для перевірки інвентарю з метою підготування ліжко-місця та поселення студента, немає, бо такі дії відповідають правилам внутрішнього розпорядку гуртожитку та посадових інструкцій службових осіб.

Ось ключові моменти, що пояснюють правові аспекти цієї ситуації:

?Правила гуртожитку : Комендант діє на підставі Правил внутрішнього розпорядку гуртожитку, з якими студенти ознайомлюються під час поселення. Ці правила часто передбачають право адміністрації (у тому числі коменданта) заходити до кімнат для планових перевірок, інвентаризації, контролю санітарного стану тощо.

?Правова підстава для входу : Кімната в гуртожитку, хоча і є житлом для студента, але належить до навчального закладу. Відповідно до договору найму, навчальний заклад (особі адміністрації) зберігає за собою право доступу до приміщення для здійснення своїх законних функцій, зокрема поселення студента та облаштування ліжко-місця.

?Стаття 162 Кримінального кодексу України (порушення недоторканності житла) передбачає відповідальність за незаконне проникнення до житла, тобто вчинене без законних підстав. У разі, якщо комендант гуртожитку діє відповідно до внутрішніх правил, його дії є законними.

?Процедура входу : Зазвичай правила вимагають, щоб перевірка проводилася в присутності мешканців або представників студради.

?Ключові фактори : Для оцінки законності дій коменданта слід врахувати, чи дотримувався він встановлених процедур, що передбачені у правилах гуртожитку, а не лише сам факт входу до кімнати.

Таким чином, вхід директора студмістечка та коменданта гуртожитку студмістечка до кімнати гуртожитку у присутності мешканців кімнати приміщення для здійснення своїх законних функцій, зокрема поселення студента та облаштування ліжко-місця, не містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України.

Крім того, зі змісту скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вбачається, що останні переконані що з боку директора студмістечка, в день події, мало місце хуліганство (ч.1 ст.296 КК України), яке виразилось у його поведінці під час поселення студента у кімнату, яку вони займали, а саме: мав місце «особливий цинізм», який виразився у нецензурних висловлюваннях на їх адресу, та вияв неповаги до них, як інвалідів.

Стаття 296 КК України, визначає хуліганство, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Об`єктивні та суб`єктивні ознаки хуліганства (ст. 296 КК)

Хуліганство має місце у випадку, коли у свідомості винуватого домінує мотив явної неповаги до суспільства та відсутній особистий мотив посягання, а протиправні дії вчиняються без приводу або з використанням малозначного приводу. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства, при цьому неповага, має бути явною, тобто очевидною, безсумнівною як для винної особи, так і для очевидців його дій. Дії особи, яка не брала безпосередньої участі у конфлікті, що виник між двома групами людей, проте намагалася його припинити шляхом здійснення пострілу угору з вогнепальної зброї, при цьому зброя на вказаних осіб не направлялася та висловлювалася вимога на припинення бійки, свідчать про намір саме на зупинення конфлікту, а не вчинення їх з хуліганських спонукань.

Скаржники, Лементови (батько та син) під час розгляду скарги, настоювали на тому, що в діях директора студмістечка та коменданта гуртожитку студмістечка, мав місце саме «винятковий цинізм» у відношенні них у кімнаті гуртожитку під час проникнення службових осіб до кімнати.

«Винятковий цинізм» - це одна з ознак кримінально караного хуліганства (тобто ознака грубого порушення громадського порядку), яка виражається в виключно грубій, демонстративній і свідомій образі моральних почуттів людей. Якщо під цинізмом розуміють нахабне зневажливе ставлення до норм моральності, чемності, того, що користується особливою повагою, визнанням, то винятковим цинізмом визнаються дії, які додатково характеризуються виключністю такої нахабності та зневажливості.

У кримінально правовому значенні, судовій практиці, до виняткового цинізму зазвичай відносять дії які супроводжувались демонстративною зневагою до загальновизнаних норм моральності: проявом виняткової безсоромності, грубої непристойності, публічним оголенням статевих органів, непристойними рухами тіла справлянням природних потреб людини у громадському місці, знущанням над хворим, дитиною, немічним, особою похилого віку чи такою, що перебуває в безпорадному стані тощо.

При буквальному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність відбувається з`ясування змісту кримінально-правової норми, у точній відповідності до тексту закону. Це найпоширеніший вид тлумачення за обсягом з поміж інших, при якому зміст норми закону або якоїсь її частини збігається з її словесним викладенням.

Таким чином, головна відмінність за якою слід відрізняти дрібне хуліганство від хуліганства, полягає в тому, що "винятковий цинізм" є ознакою, що характеризують "грубе порушення громадського порядку" як злочин, зокрема хуліганство за статтею 296 КК України.

Дрібне хуліганство (стаття 173 КУпАП) це адміністративне правопорушення, тоді як грубе порушення громадського порядку з особливою зухвалістю або винятковим цинізмом (стаття 296 ККУ) - є кримінальним правопорушенням. Ключова відмінність полягає у тяжкості, характері та наслідках дій: дрібне хуліганство не передбачає насильства, а кримінальне може включати особливу зухвалість, винятковий цинізм, насильство чи загрозу його застосування.

Оскільки, з переглянутого в судовому засіданні відео доказу, в діях директора студмістечка та коменданта гуртожитку студмістечка, не вбачається ознак «виняткового цинізму», на який останні посилаються, то відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Саме слідчий вносить відомості до ЄРДР за наявності відповідних підстав (ч. ч. 2, 4 ст. 214 КПК України). Слідчий, як учасник кримінального провадження, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України). Він уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав та приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу (п. п. 1, 8 ч. 2 ст. 40 КПК України).

Отже, слідчий як уповноважена особа під час внесення відомостей до ЄРДР визначає попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).

З урахуванням змісту досліджених та перевірених у судовому засіданні доказів, такі є достатніми висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.162 та ч.1 ст.296 КК України, та закриття кримінального провадження.

Таким чином, оскільки органом досудового розслідування встановлено відсутність в діяннях складу кримінального правопорушення і наведені мотиви такого висновку, тому постанова про закриття провадження є законною.

Постанова слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області від 07.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000105, внесеного до ЄРДР 02.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 та ч.1 ст.296 КК України, належним чином вмотивована та відповідає як вимогам закону, так і дослідженим у ході досудового розслідування фактам.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що зміст та форма процесуального рішення детектива (постанови про закриття кримінального провадження від 07.10.2024 року) відповідає вимогам статті 110 КПК, а офіційне розслідування, враховуючи зміст відомостей про кримінальне правопорушення, які викладені у заяві про вчинення злочину, проведене ефективно.

Після закриття кримінального провадження, слідчим прийно рішення про скерування матеріалів кримінального провадження до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності невстановленої особи, по матеріалам кримінального провадження № 0000105, внесеного до ЄРДР 02.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 та ч.1 ст.296 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, слідчий суддя, зокрема, може постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, а рішення про закриття кримінального провадження є обґрунтованим та законним, у задоволенні вимог скарги ОСОБА_3 належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись: ст. 303, 306, 307, ч.2 ст.376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , поданої в порядку п.3) ч.1 ст.303 КПК України, на постанову слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_6 від 07.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000105, внесеного до ЄРДР 02.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162, ч.1 ст.296 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали, відповідно до положень ч.2 ст.376 КПК України, буде оголошено учасникам судового засідання 29 жовтня 2025 року о 09:00 годин у приміщенні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою: м. Мукачево, вул. Літуна Андрія, 13а (зал судових засідань).

Слідчий суддя ОСОБА_43