№ 1-кп/183/2654/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000266 від 03.12.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо- технічну освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 18.04.2004 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

- 28.09.2005 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін 1 рік 6 місяців за вироком Новомосковського міського суду від 18.03.2004, до відбуття остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

- 22.12.2005 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України даним вироком поглинуто вирок Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 28.09.2005, до відбуття остаточно призначено 4 роки 7 місяців позбавлення волі, з зарахуванням терміну тримання під вартою в період з 29.11.2003 до 18.03.2004. 27.04.2007 звільненого умовно-достроково, з Снігурівської виправної колонії Миколаївської області №5 на підставі постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.04.2007, невідбутий термін 2 роки 11 днів,

- 20.06.2008 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін покарання у вигляді 6 місяців за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 22.12.2005, до відбуття остаточно призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. 16.09.2011 звільнений умовно-достроково з Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області № 21 на підставі постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2011, ст. 81 КК України, невідбутий термін 6 місяців 13 днів,

- 11.04.2013 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. 09.03.2016 звільненого з Синельниківської виправної колонії Дніпропетровської області № 94 у зв`язку з відбуттям терміну покарання;

- 08.05.2020 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 21.03.2019 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 06.01.2021 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України частковим складанням призначено покарання від 08.05.2020 до відбуття остаточно призначено 4 роки 2 місяці.

- 25.09.2023 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. 08.11.2023 прибув до Синельниківської ВК Дніпропетровської області. 18.12.2024 звільнений згідно закону «Про Декриміналізацію злочинів за дрібне викрадення»;

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

в с т а н о в и в:

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000266 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

В тексті обвинувального акту викладено клопотання прокурора про розгляд даного обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним кримінального проступку. Обвинувачений в присутності свого захисника - адвоката ОСОБА_4 , ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку.

Потерпіла ОСОБА_5 також подала заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден з розглядом обвинувального акта, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Так, за результатами спрощеного провадження встановлено, що 24 листопада 2025 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , знаходилася у приміщенні магазину «Корал», який розташований за адресою: вул. Технікумовська, 138 м. Самар, Дніпропетровської області, де стояла біля каси та розмовляла з продавцем. У вказаний час до магазину зайшов ОСОБА_3 , який підійшов до ОСОБА_5 та почав голосно викрикувати нецензурні лайки. В цей момент у ОСОБА_3 раптово виник прямий умисел спрямований на завдання фізичного болю ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_3 24 листопада 2025 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, знаходячись у приміщенні магазину «Корал», який розташований за адресою: вул. Технікумовська, 138 м. Самар, Дніпропетровської області, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, підійшов до ОСОБА_5 та наніс удар правою рукою в шию спереду, чим спричинив фізичний біль ОСОБА_5 і не спричинив останній тілесних ушкоджень.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні умисного завдання удару, який завдав фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень, при обставинах, встановлених органом досудового розслідування доведена повністю, а дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд враховує, що від вчиненого обвинуваченим кримінального проступку тяжких наслідків не настало, те що останній вину визнав повністю, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однак є непрацевлаштованим, не має постійного доходу, тому суд не знаходить підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу або виправних робіт.

Отже, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, необхідно призначити покарання у виді громадських робіт в межах, встановленої санкцією ч. 1 ст. 126 КК України, що буде необхідним, достатнім, а також співмірним покаранням.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт 100 (сто) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не обирався.

Речовий доказ по кримінальному провадженню :

-ДВД-диск з відеозаписом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000266 залишити в матеріалах кримінального провадження №0000266.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1