Справа №463/9531/25
Провадження №1-кс/463/9101/25
УХВАЛА

про накладення арешту

10 жовтня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання заступника начальника відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000865 від 07.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна,

встановила:

заступник начальника відділу дізнання ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000865 від 07.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання заступник начальника відділу дізнання покликалася на те, що відділом дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000865 від 07.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході розслідування встановлено, що 07.10.2025 до Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що 18.09.2025 під час укладення договору купівлі-продажу квартири №1064, сторонами надано документи, відносно яких вбачаються ознаки підробки. ІТС ІПНП 44468 від 07.10.2025.

Допитана у процесуальному статусі свідка приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 повідомила, що 18.09.2025за адресою: АДРЕСА_1 , нею посвідчено договір №1064 від 18.09.2025 за яким ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якого на підставі довіреності (нотаріальний акт, посвідчений 28.08.2025 в нотаріальній конторі партнерського товариства Куплєж і партнери нотаріуси, ОСОБА_7 заступником нотаріуса Еви Кнуплеж у місті Краків Республіка Польща, реєстр А№13679/2025) діяла ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), передав у власність, а ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) прийняв у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Квартира належала продавцю на підставі приватної власності (свідоцтво № НОМЕР_4 про право власності на квартиру, видане Львівською міською адміністрацією 21.12.1993 та договору про визначення часток у спільній сумісній власності посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_10 30.06.2005 за реєстровим №705).

У подальшому, їй стали відомі обставини щодо ймовірного використання підробленого документи, наданого ОСОБА_11 , а саме - що нотаріальний акт, посвідчений 28.08.2025 в нотаріальній конторі партнерського товариства «Куплєж і партнери нотаріуси», ОСОБА_7 заступником нотаріуса Еви Кнуплеж у місті Краків Республіки Польща, реєстр А №13679/2025 може бути підроблений, оскільки на дату ніби - то посвідчення даного акту ОСОБА_6 має бути померлий вже близько 18 місяців.

Від так, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Реєстр) встановлено, наступні відомості об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 :

-Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060;

-Власники: ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: ;

-Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 38.1, житлова площа (кв.м): 18.3, опис: квартира, складається з однієї житлової кімнати та кухні;

-Документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1064, виданий 18.09.2025, видавник: ПН ЛМНО ОСОБА_5 ;

-Ціна нерухомого майна, встановлена у договорі: 1 642 500,00 грн;

Об`єкт нерухомого майна - квартира за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 060, площею 38.1 кв. м., власником якого на даний час являється ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000865 від 07.10.2025, з огляду на те, що містить відомості щодо первинного власника (-ів) згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, документи, які були підставою внесення записів та присвоєння реєстраційних номерів до Реєстру, а також є об`єктом кримінально-протиправних дій.

В подальшому, заступником начальника відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 прийнято рішення про визнання матеріального об`єкту речовим доказом, про що винесено відповідну постанову від 08.10.2025.

Квартира за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 060, площею 38.1 кв. м, є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, матеріальними об`єктами, які містять відомості, які можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, а також, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, відчуження згаданої квартири виникла необхідність у накладені арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В судове засідання заступник начальника відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 та прокурор Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_12 не прибули, присутність власника майна не забезпечили, подали клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за їх відсутності.

Проте неприбуття слідчого, прокурора та власника майна не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ст. 172 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали, що долучені до нього, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження

Положення ч. 3 ст. 132 КПК України встановлюють те, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Як зазначено вище, згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4, 10 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно з метою збереження речових доказів.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 1 цієї статті визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, 07.10.2025 до ЄРДР за №0000865 внесено відомості про вчиненнякримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Досудове розслідування розпочато за фактом того, 07.10.2025 до Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що 18.09.2025 під час укладення договору купівлі-продажу квартири №1064, сторонами надано документи, відносно яких вбачаються ознаки підробки. ІТС ІПНП 44468 від 07.10.2025.

Допитана у процесуальному статусі свідка приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 повідомила, що 18.09.2025за адресою: АДРЕСА_1 , нею посвідчено договір №1064 від 18.09.2025 за яким ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якого на підставі довіреності (нотаріальний акт, посвідчений 28.08.2025 в нотаріальній конторі партнерського товариства Куплєж і партнери нотаріуси, ОСОБА_7 заступником нотаріуса Еви Кнуплеж у місті Краків Республіка Польща, реєстр А№13679/2025) діяла ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), передав у власність, а ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) прийняв у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Квартира належала продавцю на підставі приватної власності (свідоцтво № НОМЕР_4 про право власності на квартиру, видане Львівською міською адміністрацією 21.12.1993 та договору про визначення часток у спільній сумісній власності посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_10 30.06.2005 за реєстровим №705).

У подальшому, їй стали відомі обставини щодо ймовірного використання підробленого документи, наданого ОСОБА_11 , а саме - що нотаріальний акт, посвідчений 28.08.2025 в нотаріальній конторі партнерського товариства «Куплєж і партнери нотаріуси», ОСОБА_7 заступником нотаріуса Еви Кнуплеж у місті Краків Республіки Польща, реєстр А №13679/2025 може бути підроблений, оскільки на дату ніби - то посвідчення даного акту ОСОБА_6 має бути померлий вже близько 18 місяців.

Від так, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Реєстр) встановлено, наступні відомості об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 :

-Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060;

-Власники: ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: ;

-Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 38.1, житлова площа (кв.м): 18.3, опис: квартира, складається з однієї житлової кімнати та кухні;

-Документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1064, виданий 18.09.2025, видавник: ПН ЛМНО ОСОБА_5 ;

-Ціна нерухомого майна, встановлена у договорі: 1 642 500,00 грн;

Об`єкт нерухомого майна - квартира за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 060, площею 38.1 кв. м., власником якого на даний час являється ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000865 від 07.10.2025, з огляду на те, що містить відомості щодо первинного власника (-ів) згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, документи, які були підставою внесення записів та присвоєння реєстраційних номерів до Реєстру, а також є об`єктом кримінально-протиправних дій.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Дослідження матеріалів клопотання, враховуючи викладену у ньому фабулу кримінального правопорушення, формує у слідчої судді внутрішнє переконання того, що могли мати місце обставини кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання, тому слідча суддя вважає доведеним, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінальних правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідча суддя вважає, що на цьому етапі досудового розслідування слідча суддя не може вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі встановлювати наявність складу злочину, винуватість осіб чи ступінь їх вини.

Враховуючи встановлені обставини кримінального провадження та мету, з якою звернувся заступник начальника відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 для накладення арешту на майно, що знаходиться у володінні ОСОБА_9 за відсутності беззаперечних доказів на спростування презумпції власності, слідча суддя вважає застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження на цій стадії обґрунтованим та виправданим.

Постановою заступника начальника відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , про визнання предметів речовими доказами та прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 08.10.2025 вказану квартиру визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000865 від 07.10.2025 /а.с. 15-17/.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідча суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

При розгляді клопотання, слідчою суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності ОСОБА_9 .

Слідча суддя звертає увагу, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо способу арешту майна, який підлягає застосуванню, слідча суддя враховує конкретні обставини провадження, а також пропорційність втручання в права та інтереси власника майна.

Отже, слідча суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право на власність є пропорційним, та відповідає забезпеченню розумного балансу між завданнями кримінального провадження та майновими інтересами власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого заступник начальника відділу дізнання звернувся із клопотанням, а тому таке підлягає до задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Разом з тим, слід роз`яснити власнику чи володільцю майна, що ч. 2 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім цього, слідча суддя звертає увагу, що усі заперечення щодо арешту та докази на їх підтвердження, власник майна чи його представник може подати до суду із клопотанням про його скасування.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання заступника начальника відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000865 від 07.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 060, площею 38.1 кв. м., власником якого на даний час являється ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 із забороною на розпорядження, відчуження та вчинення будь-яких інших реєстраційних дій (державну реєстрацію прав).

Заборонити державним органам та органам нотаріату здійснювати реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану із відчуженням, зміною, поділом заставою або іншого зміни власників такого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити заступнику начальника відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідча суддя ОСОБА_1