Справа №585/1696/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/712/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2024, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешканця кв. АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 29.12.2020 вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області за ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі з окремим виконанням не відбутої частини покарання у виді штрафу у розмірі 790 грн,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в яких прокурор і захисник просили вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2024 скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд, оскільки суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а обвинувачений в апеляційній скарзі наголошував на безпідставному притягненні до кримінальної відповідальності за окремими епізодами крадіжок, які він не вчиняв, та на тому, що відносно нього застосовувались працівниками поліції недозволені методи (побиття), що суд залишив поза увагою, а тому обвинувачений просив апеляційний суд звернутись із запитами по цьому факту до Роменської окружної прокуратури м. Ромни та до ТУ ДБР в м. Полтава.

Даним вироком ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання визначеного попереднім вироком, більш суворим, яке визначено даним вироком, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі, зарахувавши у строк відбування покарання повністю відбуте покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено тримання під вартою і строк відбування покарання визначено рахувати з дня затримання, а саме з 20.11.2023.

Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення, за правилами ч.5 ст. 72 КК України, період з 20.11.2023 по день набрання вироком чинності, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 980,7 грн процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначав, що доведеність вини обвинуваченого та правильність правової кваліфікації його дій не оскаржує, однак вирок суду вважав незаконним, оскільки суд першої інстанції залишив поза увагою неодноразові скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , про застосування відносно нього працівниками правоохоронних органів недозволених методів впливу. В ході досудоовго розслідування процесуальних рішень по вказаним фактам відносно ОСОБА_8 не приймалось.

Обвинувачений стверджував, що 19.03.2018 він в супроводі поліції потрапив до лікарні на стаціонарне лікування через застосуваання відносно нього працівниками правоохоронних органів недозволених методів впливу, що підтверджується випискою з СОР ОКСЛ від 11.11.2021. Діагноз був «забиття м`яких тканин голови та обличчя». Ні суд першої інстанції, ні прокурор ОСОБА_9 на вказане уваги не звернули та не відреагували. Скаргу вчасно на неправомірні дії він подати до уповноважених на те органів, не міг, через перебування під контролем поліції. Саму ж виписку з лікарні від 11.11.2021, яка була надана суду за його ж запитом, суд не оголосив та у вироку взагалі про неї не згадав. Також у вироку суд вказав, що ним до 2023 року не було вжито заходів по оскарженню неправомірних дій поліції, однак вказане дійсності не відповідає, оскільки в 2021 року він направляв 2 заяви до ТУ ДБР в м. Полтава та до окружної прокуратури м. Ромни Сумської області. Відповідей не отримував.

Суд відмовив в задоволенні його неодноразових клопотань, про виклик і допит свідків котрі могли б підтвердити його невинуватість у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_10 , а пояснення допитаного судом свідка ОСОБА_11 його вини у вчиненні цього епізоду злочину не доводять. Інша потерпіла ОСОБА_12 претензій до нього немала, що також залишено судом без врахування. У вироку вказано про епізод крадіжки у Забашти хоча цей епізод у серпні 2024 судом виключений.

Не звернув уваги суд і на те, що частину вчинених ним злочинів він визнав, чим активно сприяв органам досудового розслідування у їх розкритті, а тому вказане могло б бути визнано судом як пом`якшуюча його покарання обставина.

Захисник зазначав про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

Сторона захисту вважала, що судом не вмотивовані висновки про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні епізодів злочинів відносно потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Більше того, суд за цими епізодами, незважаючи на скарги обвинуваченого про побиття його поліцією, поклав в основу докази, які отримані органом досудового розслідування внаслідок застосування відносно ОСОБА_8 недозволених методів впливу (катування). Також, суд залишив без задоволення клопотання ОСОБА_8 про допит свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та дільничного офіцера поліції ОСОБА_17 для доведення своєї невинуватості у вчиненні крадіжки з будинку ОСОБА_10 . Залишив суд поза увагою і те, що стороною обвинувачення не встановлена вартість майна у ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , викрадення якого інкримінується ОСОБА_8 , оскільки у вироку зазначена її заявлена вартість, а висновок експерта з цього питання відсутній.

Наголошував захисник і на тому, що свою вину обвинувачений ОСОБА_8 не визнав лише по одному епізоду крадіжки майна, тоді як по іншим обвинувачений свою вину визнав, однак суд безпідставно не врахував як пом`якшуючі його покарання обставини щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції близько 10 години, 01.03.2018 коли ОСОБА_8 перебував за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , і в цей час у нього виник намір на вчинення крадіжки з квартири АДРЕСА_3 . Втілюючи свій умисел, впевнившись в таємності своїх дій, ОСОБА_8 підійшов до вікна коридору даної квартири і руками вийняв скло з шибки. Через утворений отвір ОСОБА_8 проник в середину приміщення квартири. Продовжуючи свої дії, використовуючи знайдений у коридорі металевий предмет в якості важеля, ОСОБА_8 віджав ригель замка міжкімнатних дверей, відкрив їх та проник до жилих кімнат. Оглянувши квартиру ОСОБА_8 знайшов і заволодів належним ОСОБА_10 майном: зимовими кросівками марки «Adidas», чорного кольору, 44 розміру, заявленою вартістю 500 грн.; мідним кабелем, у ізоляційній обмотці білого кольору, двохжильним, діаметром 2,5 мм, довжиною 40 метрів, заявленою вартістю 400 грн.; алюмінієвим двохжильним кабелем у ізоляційній обмотці білого кольору, діаметром 3 мм, довжиною 50 метрів, заявленою вартістю 400 грн.; музичним центром марки «SONY» моделі «MHC-RG319» в корпусі сірого кольору, заявленою вартістю 1000 грн.; змішувачем (водопровідним краном) з важелем для регулювання подачі холодної та гарячої води, заявленою вартістю 300 грн.; електричним шуруповертом марки «SCHMIDT@MESSER» моделі «SM-618» 18В, у корпусі чорного кольору, з акумуляторною батареєю, заявленою вартістю 800 грн. Разом з викраденим майном ОСОБА_8 залишив місце події і розпорядився викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 3400 грн.

Також, біля 16 годин, 15.03.2018 ОСОБА_8 перебував у квартирі за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_4 . В цей час у нього виник намір вчинити крадіжку мобільного телефону, який лежав на дивані у кімнаті даної квартири без нагляду власника. Втілюючи свій умисел, переконавшись в таємності своїх дій, ОСОБА_8 взяв з дивану мобільний телефон марки «LENOVO» моделі «А6000» серійний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_18 , вартістю 2000 грн. і поклав його до кишені свого одягу. Разом з викраденим майном ОСОБА_8 залишив місце події і розпорядився викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_18 матеріальної шкоди на суму 2000 грн.

Крім цього, близько 12 години 19.02.2018 ОСОБА_8 перебував на Базарній площі в м. Ромни, де вирішив вчинити крадіжку майна в одному з кіосків, розташованих на території ПОСС «Роменський ринок». Втілюючи умисел, переконавшись у таємності своїх дій, ОСОБА_8 підійшов до належного ОСОБА_13 кіоску який, був замкнений на навісний замок «Єрмак». Діючи далі, з ключів що мав при собі, ОСОБА_8 підібрав ключа, яким спробував відімкнути замок та переконавшись у тому, що замок відмикається, для того щоб його дії не були помічені власником кіоску чи іншими особами, вирішив вчинити крадіжку у нічний час і покинув територію ПОСС «Роменський ринок». Продовжуючи свої дії, близько 2 години 20.02.2018 ОСОБА_8 прийшов на територію ПОСС «Роменський ринок» до кіоску ОСОБА_13 , де, використовуючи наявний при ньому ключ, відімкнув замок вхідних дверей і проник в середину приміщення кіоску. Оглянувши кіоск ОСОБА_8 знайшов у ньому дві картонні коробки з належними ОСОБА_13 пакетиками насіння овочів: кабачок-цукіні «Чорний красень» ранньостиглий сорт, масою 30 г., в кількості 40 пачок, вартістю по 9 грн., на загальну суму 360 грн.; кабачок кущовий «Чаклун», ранньостиглий сорт, масою 5 г., в кількості 68 пачок, вартістю по 3 грн., на загальну суму 204 грн.; кабачок-цукіні «Цукеша», ранньостиглий високоврожайний сорт, масою 20 г., в кількості 112 пачок, вартістю по 8 грн., на загальну суму 204 грн.; кабачок-цукіні «Аеронавт», ранній сорт, масою 20 г., в кількості 40 пачок, вартістю по 8 грн., на загальну суму 320 грн.; кабачок-цукіні «Скворушка», ранньостиглий кущовий сорт, масою 20 г., в кількості 64 пачок, вартістю по 8 грн., на загальну суму 512 грн; горох «Цукровий», холодостійкий сорт, масою 35 г, в кількості 40 пачок., вартістю по 7 грн., на загальну суму 280 грн.; горох «Альфа», ранньостиглий сорт, масою 20 г., в кількості 52 пачок, вартістю по 7 грн., на загальну суму 364 грн.; кукурудза «Цукрова», теплолюбний сорт, масою 20 г., вартістю по 6 грн., в кількості 98 пачок, на загальну суму 588 грн.; огірок «Білий делікатес», делікатесний огірок з Китаю, масою 25 г., в кількості 15 пачок, вартістю по 10 грн., на загальну суму 150 грн.; огірок «Білий ангел П», середньоранній гібрид, масою 0,5 г., в кількості 40 пачок, вартістю по 4 грн. на загальну суму 160 грн.; огірок «Рацибор И», середньоранній, бджолозапильний, засолювальний сорт відкритого ґрунту, в кількості 20 пачок, вартістю по 4 грн., на загальну суму 80 грн.; огірок «Кураж Н», скоростиглий партенокарпічний гібрид, масою 20 г., в кількості 10 пачок, вартістю по 10 грн. на загальну суму 100 грн.; морква «Сластьона» середньопізній сорт, масою 5 г., в кількості 68 пачок, вартістю по 4 грн., на загальну суму 272 грн.; морква «Перфекція», пізньостиглий сорт, в кількості 29 пачок насіння, вартістю по 9 грн. на загальну суму 261 грн.; морква «Московська зимова», високоврожайний, середньопізній сорт, масою 15 г., в кількості 41 пачок, вартістю по 9 грн., на загальну суму 369 грн.; морква «Шантене», середньоранній сорт, масою 20 г., у кількості 43 пачки, вартістю по 9 грн. на загальну суму 387 грн.; диня «Дубівка», середньостиглий сорт, масою 15 г., в кількості 17 пачок, вартістю по 9 грн. на загальну суму 153 грн.; цибуля «Штутгартен різен», пізній сорт, масою 5 г., в кількості 4 пачки, вартістю по 7 грн., на загальну суму 28 грн.; цибуля «Штутгартен різен», пізній сорт, масою 20 г., в кількості 17 пачок, вартістю по 8 грн., на загальну суму 180 грн.; цибуля «Халцедон», велика, округла, масою 15 г., в кількості 44 пачки, вартістю по 10 грн., на загальну суму 440 грн.; цибуля «Донецька золотиста», середньопізній напівгострий сорт, масою 10 г,. в кількості 10 пачок, вартістю по 10 грн., на загальну суму 100 грн.; цибуля «Золота осінь», засухостійкий, холодостійкий, швидкоспілий, напівгострий сорт, масою 10 г., в кількості 21 пачок, вартістю по 8 грн., на загальну суму 168 грн.; цибуля «Глобус» гострий універсальний середньостиглий сорт, масою 15 г., в кількості 52 пачок, вартістю по 10 грн., на загальну суму 520 грн.; цибуля «Луганська», пізній урожайний сорт, масою 20г., в кількості 44 пачок, вартістю по 10 грн., на загальну суму 440 грн.; буряк столовий «Бордо», масою по 15 г., в кількості 10 пачок, вартістю по 7 грн., на загальну суму 80 грн. Вказаним майном ОСОБА_8 заволодів і утримуючи викрадене майно при собі вийшов з кіоску, після чого замкнув за собою замок. Викраденим ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд. Продовжуючи свої протиправні дії близько 2 години 22 серпня 2018 року, ОСОБА_8 маючи на меті вчинення крадіжки алюмінієвих бідонів, прийшов на територію ПОСС «Роменський ринок» розташованого на Базарній площі в м. Ромни, до кіоску фізичної особи - підприємця ОСОБА_13 , де як йому було відомо зберігалися такі бідони. Втілюючи свій умисел, використовуючи наявний при ньому ключ, ОСОБА_8 відімкнув навісний замок вхідних дверей та проник в середину приміщення кіоску, взяв три алюмінієві бідони, ємкістю по 40 л., загальною заявленою вартістю 600 грн., які виніс з кіоску Після цього замкнув за собою замок, та залишив територію ПОСС «Роменський ринок». Не зупиняючись на вчиненому, близько 2 години 25 лютого 2018 року, ОСОБА_8 втретє прийшов на територію ПОСС «Роменський ринок», на Базарну площу в м. Ромни, до кіоску ФОП ОСОБА_13 , у якому, серед іншого, зберігався товар ОСОБА_14 . Використовуючи наявний у нього ключ ОСОБА_8 відімкнув навісний замок вхідних дверей та проник всередину приміщення кіоску. Оглянувши кіоск, ОСОБА_8 знайшов у ньому належні ОСОБА_14 дві сумки з джинсової тканини, заявленою вартістю по 30 грн. кожна; брюки - чоловічі темно-сірого кольору,- 46 розміру, заявленою вартістю 100 грн., та пошиті ОСОБА_14 30 напірників, 50 наволочок, 80 трусів чоловічих сімейних, 10 кухонних фартухів, загальною заявленою вартістю 3000 грн. Утримуючи викрадене майно при собі ОСОБА_8 залишив місце події і розпорядився викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 7320 грн., а ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 3160 грн.

З 03.12.2020 за згодою ОСОБА_12 , ОСОБА_8 тимчасово проживав в будинку АДРЕСА_5 , за місцем проживання ОСОБА_12 і отримав ключі від житла. 10 грудня 2020 року ОСОБА_12 попрохала ОСОБА_8 , замкнути її матір в будинку, коли він буде йти з дому. Коли ОСОБА_8 пішов з дому, він замкнув двері і залишив ключ у себе. Близько 9 години 11.12.2020 ОСОБА_8 зайшов у будинок ОСОБА_12 і вирішив вчинити крадіжку. Переконавшись у таємності своїх дій ОСОБА_8 в одній кімнаті взяв ноутбук марки «Samsung» модель «R510» (вартість якого згідно висновку експерта від 16.12.2020 становить 2467 грн.), машинку для стрижки марки «HILTON HSM 1004», 220-230в, 50-50 Гц, 12 Вт, з комплектуючими, а саме ножицями для стрижки, щіточка та 4 насадки (3 мм, 5мм,9 мм, 12 мм) (вартість згідно висновку експерта від 23.12.2020 становить 245 грн.), барсетку з грошовими коштами у сумі 1230 грн. Вказані речі ОСОБА_8 поклав в сумку, яку взяв тут же і з викраденим покинув місце події і розпорядився викраденим на власний розсуд. Такими діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 3942 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка апеляційну скаргу прокурора та частково скарги обвинуваченого і захисника підтримала, просила вирок суду скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який також підтримав всі апеляційній скарги просив вирок суду скасувати, призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд, а також просив пом`якшити призначене йому покарання, думку захисника ОСОБА_7 , який також підтримав всі апеляційні скарги і позицію свого підзахисного, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КІІК України.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Однак, за результатами апеляційного розгляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ці вимоги кримінального процесуального закону дотримані не були.

Так, як вбачається з оскаржуваного рішення, будучи допитаним судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих злочинах визнав частково та повідомив суду, що не визнає свою вину по епізоду крадіжки у ОСОБА_10 . Наголошував, що коли його арештували, то до нього застосовували фізичне насильство. Він вимушений був оговорити себе по цьому епізоду злочину, бо його поліція била.

Аналізуючи зміст доводів всіх трьох апеляційних скарг - прокурора, захисника і обвинуваченого, вбачається те, що їх доводи аналогічні в частині застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового розслідування недозволених методів, які суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою та належним чином на них не відреагував.

Так, обвинувачений наголошував, що 19.03.2018 він в супроводі поліції потрапив до лікарні на стаціонарне лікування через застосуваання відносно нього працівниками правоохоронних органів недозволених методів впливу, що підтверджується випискою з СОР ОКСЛ від 11.11.2021. Діагноз був «забиття м`яких тканин голови та обличчя». Ні суд першої інстанції ні прокурор ОСОБА_9 на вказане уваги не звернули та не відреагували. Скаргу вчасно на неправомірні дії він - обвинувачений подати до уповноважених на те органів, не міг через перебування під контролем поліції. Саму ж виписку з лікарні від 11.11.2021, яка була надана суду за його ж запитом, суд не оголосив та у вироку взагалі про неї не згадав. Також у вироку суд вказав, що ним - обвинуваченим до 2023 року не було вжито заходів по оскарженню неправомірних дій поліції, однак вказане дійсності не відповідає, оскільки в 2021 року він направляв 2 заяви до ТУ ДБР в м. Полтава та до окружної прокуратури м. Ромни Сумської області. Відповідей не отримував.

Аналізуючи такі доводи скарги обвинуваченого колегією суддів було встановлено, що вказаного судом першої інстанції дійсно належним чином не враховано.

Так, зі змісту вироку суду слідує, що судом першої інстанції досліджувалась інформація СОР «ОКСЛ» від 11.11.2021та судом було встановлено, що ОСОБА_8 поступив на стаціонарне лікування в 12 відділення 19.03.2018 в супроводі спрівробітників поліції. При поступленні на санпропускнику черговим лікарем було зафіксовано тілесні ушкодження, а саме: на обличчі під лівим оком синець та садно, пошкодження вушної раковини у вигляді садна . Також пацієнт висловлював скарги на біль в грудній клітці справа. Зі слів пацієнта, ушкодження отримав під час бійки. Відомості про ушкодження пацієнта черговим лікарем були передані черговому офіцеру Роменського ВП Доценку. Пацієнт був консультований лікарем-невропатологом, який встановив д/з «Забиття м`яких тканин голови та обличчя» (а.с. 99 т.4).

Далі, суд першої інстанції даючи оцінку доказам у справі, покази обвинуваченого ОСОБА_8 в частині заперечення вчинення ним крадіжки у потерпілого ОСОБА_10 , розцінив критично, як спосіб захисту і до уваги не взяв, оскільки обвинувачений пояснюючи що до нього працівниками поліції застосовувалися заходи фізичного впливу, зокрема побиття, не зміг обґрунтувати чому він, маючи захисника, не перебуваючи в даному провадженні до 2023 року під вартою, не звернувся до відповідних органів чи установ із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Твердження обвинуваченого щодо того, що в ході проведення слідчого експерименту він давав відносно себе викривальні покази у зв`язку з тим, що боявся працівників поліції, суд також розцінив критично з підстав, що при проведенні слідчого експерименту були присутні захисник ОСОБА_8 та поняті і обвинувачений міг відмовитися від проведення слідчого експерименту взагалі, або не повідомляти про будь-які обставини.

Натомість, в ході перевірки матеріалів провадження колегія суддів встановила, що 13.01.2021 розпочинаючи з підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_8 чітко повідомив суду «мене били» (а.с. 242 т.2). Не відреаагувавши на вказане, суд призначає справи до судового розгляду по суті.

Далі з матеріалів справи слідує, що в ході судового розгляду 06.10.2021 в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 знову повідомляє суд про його побиття, наголошує що був через це в лікарні 19.03.2018, просить витребувати звідти інформацію, що судом було задоволено (а.с. 85 т.4).

08.11.2021 суд першої інстанції звертається до лікарні із запитом (а.с. 96 т.4) та 16.11.2021 отримує на нього відповідь (а.с. 99 т.4) з якої слідує, що в ОСОБА_8 малися ряд тілесних ушкоджень.

Тому, аналізуючи встановлене, колегія суддів не може погодитись з обгрунтованістю вказаних вище висновків суду першої інстанції, про те, що в ході слідчого експерименту обвинувачений тілесних ушкоджень не мав, був із захисником і мав можливість звернутись зі скаргою до відповідних на те органів, оскільки по-перше з доводів обвинуваченого ОСОБА_8 слідує, що про вказаний факт він повідомляв, однак відповіді на це не отримав, тоді як в ході вже апеляційного розгляду справи прокурор звернувся із запит про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами провадження з підстав того, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 03.01.2025 за фактом перевищення поліцейськими Роменського РВП ГУНП в Сумській області влади і службових повноважень, тобто відомості за повідомленим ОСОБА_8 фактом внесено до ЄРДР і досудове слідство триває. По-друге, колегія суддів звертає увагу і на дата звернення ОСОБА_8 до лікарні - 19.03.2018 та на дату проведення з ним слідчого експерименту на який послався вище суд першої інстанції - 29.03.2018, різниця в яких складає 10 днів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неодноразово отримуючи повідомлення обвинуваченого про факт побиття поліцією, під час ухвалення вироку, фактично обмежився вказівкою, що жодних доказів перевищення влади працівниками поліції під час зазначених дій, суду не надано, а доводи обвинуваченого фактично надумані.

Водночас, виходячи зі змісту статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування.

Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24 червня 2010 року), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року).

До того ж, згідно з практикою Європейського суду з прав людини допустимість як доказів свідчень, отриманих за допомогою катувань, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні зводить нанівець саму суть права обвинуваченого не свідчити проти себе та призводить до несправедливості кримінального провадження в цілому.

Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих статтями 27, 28 Конституції України, є обов`язковим.

Разом з цим, як вважає суд апеляційної інстанції, суд першої інстанції, фактично встановивши під час судового розгляду зазначені обставини, а саме можливе застосування працівниками поліції під час досудового розслідування кримінального провадження фізичного насильства відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , з огляду на вимоги ч. 6 ст. 9, ч. 6 ст. 206 КПК України, безумовно мав би перевірити вказане і вжити заходів по ефективному розслідуванню повідомлених ОСОБА_8 фактів.

Зважаючи на те, що перевірка доводів обвинуваченого щодо незаконних методів досудового розслідування має суттєве значення і формальний підхід до перевірки таких тверджень є неприпустимим, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином не перевірив доводів ОСОБА_8 про застосування до нього незаконних методів розслідування в установлений законом спосіб, що суперечить усталеній практиці Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях у контексті ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неодноразово наголошував на необхідності проведення ефективного офіційного розслідування скарг особи про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 був здійснений судом першої інстанції з істотним порушенням вимог кримінального процесуального Закону, що у відповідності до статей 409, 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційним судом були встановлені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, які не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що узгоджується з викладеними позиціями Верховного Суду в постанові від 13.04.2021 справа № 752/6631/18-к, провадження № 51- 1999 км 20, постанові від 02.04.2024 справа № 761/10306/15-к, провадження № 51-5949км20, в постанові від 17.04.2024 справа № 503/1855/19, провадження № 51-6691 км 23.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, яке обвинувачений в апеляційному суді також просив пом`якшити.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, вимог кримінального процесуального закону необхідно повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження, проаналізувати всі докази у справі, дати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Крім того, у зв`язку з необхідністю скасування вироку, апеляційним судом розглянуто питання щодо необхідності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Оцінивши сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає наявними ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає продовженню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 -задовольнити повністю, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2024 відносно ОСОБА_8 , скасувати через істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

Призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів до 01.01.2026 включно.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4