Справа № 298/1154/25
Номер провадження 1-кп/298/64/25
УХВАЛА

22 грудня 2025 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в с-щі Великий Березний клопотання захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження та клопотання про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні № 0000084 від 16.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Великоберезнянського районного суду Закарпатської області перебуває вказане кримінальне провадження.

07.10.2025 на адресу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 , у якій порушується питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10. ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, а також визнання недопустимими усіх доказів, отриманих після 16.06.2025 відповідно до ч. 8 ст. 223 КПК України. Обґрунтовуючи необхідність задоволення такого клопотання, захисник, вказала, зокрема, на п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, за змістом якого провадження закривається, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, ч. 8 ст. 223 КПК України, згідно з якою після закінчення строків досудового розслідування проведення слідчих дій забороняється, а отримані докази є недопустимими, практику Практика ЄСПЛ у справах Eckle v. Germany (573-75), Foti v. Italy (552-53), Ivanov v. Ukraine (§63, §71), Wemhoff v. Germany (§18), Kart v. Turkey (§68), згідно з якою визначає, період обвинувачення» починається з моменту, коли особа фактично зазнає обмеження або офіційного переслідування, та позицію Верховного Суду №243/6674/17-к, де суд зазначив, що кримінальне процесуальне законодавство обмежує свободу дій держави при розслідуванні злочинів і має на меті захист особи від свавілля та порушення розумних строків, викладеній в ухвалі від 06.03.2018.

Початок строків - з моменту фактичного затримання 16.04.2025, тобто з моменту фактичного кримінального переслідування (відповідно до практики ЄСПЛ), а не з офіційного повідомлення про підозру, яке вручено 29.05.2025. У зв`язку з чим зазначила, що встановлений положеннями КПК України двомісячний строк досудового розслідування закінчився 16.06.2025, тобто після спливу двох місяців з моменту затримання ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні.

З огляду на ту обставину, що продовження строку керівником окружної прокуратури здійснено 23.07.2025 до 29.08.2025, тобто після 16.06.2025, таке продовження здійснене після його спливу, що прямо заборонено ч. 5 ст. 294 КПК України та є незаконним і процесуально нікчемним. Обвинувальний акт від 27.08.2025 року є результатом розслідування, проведеного поза межами строків, а тому суперечить ст. 219 і ст. 294 КПК України. У зв`язку з наведеним зазначила, що всі докази, отримані після 16.06.2025, в силу положень ч. 8 ст. 223 КПК України є недопустимими.

Крім того, 07.10.2025 на адресу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 , у якій порушується питання про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000084 Щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої за ч. 3 ст. 332 КК України, прокурору.

В якості підстав для задоволення вказаного клопотання захисник посилається на невизначеність та неповноту формулювання обвинувачення, внутрішні суперечності фабули та ролей, відсутність обґрунтування корисливого мотиву, необґрунтованість обтяжуючої обставини, оформлення додатків до обвинувального акта з порушенням вимог ч. 4 ст. 291 КПК України, порушення вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині реквізитів затвердження обвинувального акта, редакційних та граматичних помилок та описок.

У підготовчому судовому засіданні захисник подані нею клопотання підтримала, просила такі задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти заявлених клопотань, з підстав, наведених у письмових запереченнях, копії яких долучив до матеріалів судової справи, в яких, зокрема, зазначив таке.

Щодо клопотання про закриття кримінального провадження зазначив, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування після повідомлення особі про підозру становить два місяці та законодавець пов`язує початок перебігу цього строку виключно з процесуальним актом повідомлення особі про підозру у порядку, визначеному Главою 22 КПК України. Згідно з матеріалами кримінального провадження письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено 29.05.2025, відтак саме з цієї дати розпочався перебіг строків досудового розслідування, який згодом продовжувався у встановленому КПК України порядку.

Щодо клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, в тому числі, зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а відтак в ньому міститься детальне формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним, такий не містить неузгодженостей, додатки до нього оформлені у встановленому законом порядку.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав подане захисником ОСОБА_4 клопотання та просив таке задовольнити. Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також підтримали подане захисником ОСОБА_4 клопотання та просили таке задовольнити.

Заслухавши захисника ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , заперечення прокурора, дослідивши матеріали судової справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ч. 1 ст. 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК).

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Питання строків досудового розслідування унормовано в положеннях ст. 219 КПК України.

За змістом наведеної законодавчої норми строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження (частина перша).

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину (пункт 4 ч. 4 ст. 219 КПК України).

Відповідно до положень ст. 283 КПК прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено 29.05.2025, що не спростовується стороною захисту.

Відтак, перебіг строку досудового розслідування розпочався з 30.05.2025, як день, від якого починається вказаний строк, що узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 16 березня 2023 року у справі № 589/1633/19 (провадження

№ 51-4113 км22), 09 жовтня 2024 року у справі № 276/900/20 (провадження № 51-2019 км24) та від 22 січня 2025 року у справі № 754/9191/23 (провадження № 51-4374 км24).

Водночас вказаний строк у встановленому законом порядку згідно з постановою про продовження строків досудового розслідування 23.07.2025, тобто до спливу граничного строку, встановленого ч. 1 ст. 219 КПК України, був продовженим керівником Ужгородської окружної прокуратури до 29.08.2025. Вказана обставина учасниками судового провадження не заперечується.

При цьому, як убачається з матеріалів судової справи, обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні затверджений та до суду скерований 29.08.2025, тобто до спливу строку досудового розслідування, який продовжено у встановленому КПК України порядку.

За наведених обставин твердження сторони захисту про закінчення строків досудового розслідування у кримінальному провадженні 16.06.2025 та недопустимість доказів, зібраних після 16.06.2025, є безпідставним, а отже, клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування та про недопустимість доказів задоволенню не підлягає.

Стосовно заявленого захисником ОСОБА_4 клопотання про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000084 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої за ч. 3 ст. 332 КК України, прокурору суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Рішення про повернення обвинувального акта прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

Вимоги до обвинувального акта визначені в ст. 291 КПК України. За змістом ч. 2

ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється (частини третя п`ята статті 291 КПК України).

Аналіз змісту обвинувального акту показує, що такий в цілому відповідає положенням зазначеної законодавчої норми та містить всі обов`язкові реквізити, передбачені ст. 291 КПК України, та до нього додано відповідні додатки.

При цьому суд констатує, що обставини, на які посилається захисник обвинуваченої ОСОБА_4 у своєму клопотанні, не свідчать про те, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Водночас суд вважає зазначити, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В обвинувальному акті прокурор викладає фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими.

Отже, виклад у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та відповідно правова кваліфікація цих обставин, жодним чином не свідчить про невідповідність обвинувального акта та не впливає на право сторони захисту обстоювати свою правову позицію, права, свободи і законні інтереси засобами, передбаченими КПК України.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. ст. 337, 338 КПК України під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Щодо необґрунтованості кваліфікації кримінального правопорушення, невизначеного та неповного формулювання обвинувачення, суперечностей фабули і ролей, необґрунтованість кваліфікуючих ознак та редакційних помилок суд зазначає таке.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Тобто, якщо в ході судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа (зокрема ті, про які захисник зазначає у клопотанні), нормами чинного КПК України передбачений правовий механізм реагування на відповідні обставини в ході судового розгляду обвинувального акта.

З огляду на те, що поданий прокурором обвинувальний акт не містить недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд, та в цілому відповідає положенням

ст. 291 КПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору.

Керуючись ст. ст. 113, 219, 283, 284, 291, 294, 295, 314, КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження

№ 0000084 на підставі п. 10. ч. 1 ст. 284 КПК України відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 , про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні № 0000084 відмовити.

У підготовчому судовому засіданні оголосити перерву до 15 січня 2026 року до

14 год. 00 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 24.12.2025.

Головуюча ОСОБА_1