н/п 1-кс/766/7924/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001724 від 05.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, РФ, громадянина РФ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , документований паспортом громадянина РФ серії НОМЕР_1 , виданий 11.06.2015 відділом УФМС Росії по м. Москва по району Дмитровський, співробітника Федеральної служби безпеки РФ (точна посада та військове звання не встановлені), який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що Відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001724 від 05.11.2025, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням, в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також у віддані наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням (у редакції статті 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

Під час здійснення досудового розслідування встановлено наступні фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, із 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Згідно статті 4 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, учасниками якої є, зокрема Україна та Російська Федерація (далі за текстом Конвенція), особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

У силу положень ст. 31 Конвенції жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Згідно зі ст. 32 Конвенції Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Відповідно до ст. 32 Конвенції забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно із ст. 147 Конвенції серйозні порушення, про які йдеться у Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Статтею 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (далі за текстом Додатковий протокол І) передбачено, що збройні сили сторони, що перебуває в конфлікті, складаються з усіх організованих збройних сил, груп і підрозділів, що перебувають під командуванням особи, відповідальної перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть якщо ця сторона представлена урядом чи властями, не визнаними супротивною стороною. Такі збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів.

Особи, які входять до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті (крім медичного і духовного персоналу, про який ідеться у статті 33 Третьої конвенції, є комбатантами, тобто вони мають право брати безпосередню участь у воєнних діях.

Статтею 44 Додаткового протоколу І передбачено, що для сприяння посиленню захисту цивільного населення від наслідків воєнних дій комбатанти зобов`язані відрізняти себе від цивільного населення в той час, коли вони беруть участь у нападі або у воєнній операції, що є підготовкою до нападу. Однак у зв`язку з тим, що під час збройних конфліктів бувають такі ситуації, коли через характер воєнних дій озброєний комбатант не може відрізнити себе від цивільного населення, він зберігає свій статус комбатанта за умови, що в таких ситуаціях він відкрито носить свою зброю.

Крім того, статтею 75 Додаткового протоколу І встановлено, що тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Женевськими Конвенціями або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб.

Поряд з цим згідно ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу І заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

а) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

a.1) вбивство;

a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні;

a.3) тілесні покарання;

b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі.

Крім того, відповідно до ст. 8(2)(а) (іі), (vii) Римського статуту Міжнародного кримінального суду катування або нелюдське поводження, у тому числі біологічні експерименти, а також незаконна депортація або переміщення чи незаконне позбавлення волі, є воєнними злочинами.

В умовах міжнародного збройного конфлікту, майже вся територія Херсонської області з 24.02.2022 року знаходилась під окупацією ЗС РФ, у тому числі смт Білозерка з 01.03.2022 по 11.11.2022. На цей час окупованою залишається частина Херсонської області, яка знаходиться на лівобережжі річки Дніпро.

У березні - червні 2022 року з метою досягнення основної мети щодо широкомасштабних нападів на цивільне населення, невстановленими досудовим розслідуванням військовими РФ та представниками інших силових структур, за підтримки вищого керівництва РФ, в захоплених приміщеннях державних органів і установ смт Білозерка, Херсонського району, Херсонської області організовано місця для незаконного утримання (нелегального ув`язнення), катування та жорстокого поводження з цивільними особами, вчинення іншого фізичного і психологічного тиску з метою одержання інформації про проукраїнських активістів, противників окупаційної влади та подальшого схилення вищевказаних осіб до співпраці з державою агресором.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30 березня 2022 року, невстановлені військовослужбовці регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 захопили та встановили свій контроль над адміністративним приміщенням Білозерського районного суду Херсонської області, що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено з метою нелегального ув`язнення, застосування фізичного насильства та катування цивільного населення Херсонської області для отримання відомостей, що цікавили військових РФ, а також представників окупаційної влади.

Не пізніше червня 2022 року (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено) невстановлені особи з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади Російської Федерації залучили до реалізації вказаного спільного плану співробітника Федеральної служби безпеки (далі ФСБ) РФ (точна посада та військове звання не встановлені) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який носив формений одяг та спорядження приналежні військовим РФ, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Додаткового протоколу І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаним про те, що між РФ та Україною відбувається міжнародний збройний конфлікт, за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями ЗС РФ, перебуваючи в окупованому смт Білозерка, Херсонського району, Херсонської області, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушуючи ст.ст. 32, 147 Конвенції та ст. 75 Додаткового протоколу І, незаконно утримував цивільну особу, а саме потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщеннях захопленої будівлі Білозерського районного суду Херсонської області за адресою: Херсонська область, Херсонський район, смт Білозерка, вул. Дмитра Яворницького, 97, застосовуючи до нього жорстоке поводження, катування, з подальшою відмовою визнати таке позбавлення волі або повідомити про долю чи місце перебування цієї особи з метою залишення його без законодавчого захисту протягом тривалого періоду часу.

Так, 28 червня 2022 року приблизно о 06:15 год. щонайменше одинадцять невстановлених військовослужбовців РФ, озброєних вогнепальною автоматичною зброєю, перебуваючи за місцем проживання потерпілого за адресою:

АДРЕСА_4 , порушуючи вимоги статті 147 Конвенції (нелегальне ув`язнення), затримали ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, участі у бойових діях не брав тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (Російської Федерації).

Відразу після затримання потерпілого перевезено та ув`язнено в одній із камер на першому поверсі адміністративного приміщення Білозерського районного суду Херсонської області за адресою: Херсонська область, Херсонський район, смт Білозерка, вул. Дмитра Яворницького, 97, де він утримувався до 01.07.2022 без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.

Наступного дня після ув`язнення, а саме 29 червня 2022 року у ранковий час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленим військовослужбовцем ЗС РФ, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, перебуваючи в одному з кабінетів захопленого приміщення Білозерського районного суду Херсонської області, проводив допит ув`язненого ОСОБА_7 з метою отримання інформації про можливі місця зберігання зброї.

У той момент, коли ОСОБА_7 голосно відповідав на поставлені запитання, невстановлений військовослужбовець ЗС РФ, діючи у присутності

ОСОБА_6 та за попередньою змовою з ним, наніс потерпілому один удар долонею по потилиці потерпілого і, наступивши берцем на великий палець ноги, притиснув його з прокручуванням, чим спричинив ОСОБА_7 сильний фізичний біль.

Після завершення допиту, не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, ОСОБА_6 наказав вказаному військовослужбовцю ЗС РФ провести з потерпілим ОСОБА_7 так звану «профілактичну бесіду» та повернути його до камери ув`язнених.

30 червня 2022 року у ранковий час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 за попередньою змовою з щонайменше двома невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, один з яких напередодні вже приймав участь у допиті потерпілого, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, перебуваючи в тому самому кабінеті захопленого приміщення Білозерського районного суду Херсонської області, проводив повторний допит ОСОБА_7 з метою отримання інформації про роботу ізолятору тимчасового тримання ГУНП в області, місцезнаходження родича потерпілого, який на той час проходив службу в Збройних Силах України, тощо. У той момент, коли ОСОБА_7 підняв голову, невстановлений військовослужбовець ЗС РФ, у присутності ОСОБА_6 , діючи спільно та з єдиним умислом, наніс йому один удар кулаком в живіт.

Після завершення допиту, не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, продовжуючи переслідувати мету здобуття необхідної інформації та подолання супротиву з боку потерпілого, ОСОБА_6 віддав усний наказ вказаному військовослужбовцю ЗС РФ на застосування ввечері фізичного насильства до ОСОБА_7 , провівши з ним так звану «хорошу бесіду».

Надалі невстановлений військовослужбовець ЗС РФ конвоював потерпілого до камери утримання.

У ніч з 30.06.2022 на 01.07.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), виконуючи наказ ОСОБА_6 , двоє невстановлених військовослужбовців ЗС РФ, діючи спільно та за попередньою змовою між собою, у присутності військовослужбовця ЗС РФ, який раніше вже приймав участь у допитах потерпілого, перебуваючи біля камери утримання ОСОБА_7 , наказали останньому вийти у коридор. Після цього вказані особи завели потерпілого до сусідньої камери, де поставивши обличчям до стіни, застосували до ОСОБА_7 фізичне насильство шляхом почергового нанесення двох ударів по лівій нозі, двох ударів по спині (у місця знаходження нирок) та двох ударів по правій нозі. Після нанесення останнього удару потерпілий відчув сильний біль і, втративши рівновагу, впав на коліно, не маючи змоги підвестись. З метою примусити потерпілого встати на ноги, невстановлений військовослужбовець ЗС РФ наніс йому ще один удар ногою в нижню частину спини. По закінченню катування потерпілого повернуто до камери ув`язнення.

Наступного дня, а саме 01.07.2022, у ранковий час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 зайшов до камери утримання ОСОБА_7 та, пересвідчившись у «належному» виконанні його наказу, запитав потерпілого про його бажання надати відповіді на раніше поставлені запитання. Не отримавши відповідей, ОСОБА_6 наказав

ОСОБА_7 готуватись до поїздки в с. Чорнобаївка Херсонського району Херсонської області для виконання робіт з риття окопів та вийшов з камери утримання потерпілого.

Своїми діями ОСОБА_6 та інші невстановлені військовослужбовці ЗС РФ порушили вимоги ст.ст. 32, 147 Конвенції (заборона катування) та ст. 75(2)(a)(а.2) Додаткового протоколу І (заборона катування).

Після цього невстановлені військовослужбовці ЗС РФ силоміць конвоювали ОСОБА_7 надвір та посадили до мікроавтобуса невстановленої марки і моделі, на якому перевезли потерпілого до с-ща Зеленівка Херсонського району Херсонської області, де останнього з пов`язкою на очах виштовхнули з автомобіля, тобто звільнили з місця нелегального утримання без складання та надання будь-яких документів щодо підстав затримання і ув`язнення.

У період ув`язнення ОСОБА_7 постійно утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для тривалого перебування людини, годували непридатною до споживання їжею, не надавали жодних засобів гігієни, обмежували у воді та відвідуванні вбиральні, відмовляли у наданні медичної допомоги. Тобто потерпілий перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров`ю, але він не мав можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_6 та інші невстановлені військовослужбовці ЗС РФ порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження).

Отже, співробітник ФСБ РФ ОСОБА_6 за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням, яке виразилось у завданні сильних фізичних страждань (побоїв і тілесних ушкоджень) незаконно утримуваному ОСОБА_7 з метою отримання інформації, яка його цікавила, тобто у катуванні останнього; утриманні потерпілого в камері непристосованій до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавленні їжі та води (нелюдяне поводження); вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що полягало у нелегальному ув`язненні цивільної особи ОСОБА_7 , котрий перебуває під захистом; а також у відданні наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням, а саме на завдання сильних фізичних страждань (побоїв і тілесних ушкоджень) незаконно утримуваному ОСОБА_7 з метою отримання інформації, яка його цікавила, чим порушив ст. ст. 32, 147 Конвенції (заборона катування, нелегальне ув`язнення, нелюдяне поводження) та ст. 75(2)(а)(a.2) Додаткового протоколу І (заборона катування).

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням, в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також у віддані наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням (у редакції статті 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

30.09.2025 відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

У зв`язку із фактичним перебуванням ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, орган досудового розслідування позбавлений можливості вручити останньому письмове повідомлення про підозру у день його складання.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. ст. 135, 278 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Зокрема, 30.09.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» № 199 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4 на 06.10.2025, 07.10.2025, 08.10.2025 для вручення останньому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Крім того, з метою забезпечення прав підозрюваного в умовах заочного кримінального провадження та відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справи Ермі проти Італії, № 18114/02; Сейдовіч проти Італії, № 56581/00; Боярченко проти України, № 31338/04), в яких неодноразово акцентувалась увага на обов`язку державних органів забезпечити ефективне повідомлення особи про притягнення її до кримінальної відповідальності, суть пред`явленого обвинувачення, а також право на участь у відповідному кримінальному провадженні, уповноважені органи зобов`язані вжити всіх можливих і достатніх заходів для належного інформування підозрюваного та забезпечення його процесуальних прав.

Враховуючи викладене, стороною обвинувачення забезпечено вжиття усіх доступних заходів для інформування підозрюваної особи про притягнення до кримінальної відповідальності, а саме на встановлений під час досудового розслідування мобільний номер, якими користується ОСОБА_6 , та до якого приєднано соціальну мережу «WhatsApp», було надіслано повідомлення про підозру, посилання на сайт Офісу Генерального Прокурора (на якому наявне повідомлення про підозру ОСОБА_6 ), повістки про виклик до слідчого та текстові повідомлення, що зафіксовано шляхом проведення огляду мобільного телефону (протокол огляду мобільного телефону від 30.09.2025).

Проте, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про його умисні дії, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а також про переховування на тимчасово окупованій території України, або території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

На підтвердження цього, старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні складено рапорт про неявку ОСОБА_6 до відділу СУ ГУНП в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4.

У зв`язку із викладеним, 09.10.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

За наявною інформацією, станом на теперішній час підозрюваний може перебувати на тимчасово окупованій території України, зокрема у Херсонській області (лівобережжі), АР Крим та території РФ, де продовжує вчиняти дії на шкоду Україні та її населенню.

Згідно з отриманою інформацією встановлено, що з 24.02.2022 по 09.11.2025 підозрюваний державний кордон України не перетинав.

Окрім цього, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та у будь-який час може виїхати на територію іншої держави.

Так, у ході проведення оперативно-розшукових заходів та слідчих дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного, отримано відомості, що ОСОБА_6 на теперішній час умисно переховується на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (російська федерація), що не виключає можливості переміщення підозрюваного в інші держави.

У зв`язку з чим, 06.11.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 02.12.2022 у ході якого проведено огляд адміністративного приміщення Білозерського районного суду Херсонської області, розташованому за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с-ще Білозерка, вул. Д. Яворницького, 97, де у службових кабінетах виявлено та зафіксовано порушення обстановки, тривале перебування сторонніх людей. У камерах досудового утримання обвинувачених виявлено фрагменти липкої стрічки, розірвані полімерні стяжки, на стінах сліди бурого кольору у вигляді бризк та мазків;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 13.09.2025, відповідно до якого встановлено обставини щодо вчинення ОСОБА_6 відносно нього інкримінованого кримінального правопорушення;

- протоколом впізнання від 13.09.2025 за фотознімками з потерпілим ОСОБА_7 , в ході якого він впізнав співробітника ОСОБА_8 ( ОСОБА_6 ) як особу, яка двічі його допитувала (29.06.2025, 30.06.2025) під час його незаконного ув`язнення з 28.06.2025 по 01.07.2025 у одній з камер Білозерського районного суду, надавав наказ на подальше ув`язнення, нанесення тілесних ушкоджень, погрожував примусовою працею. Після закінчення допитів надавав вказівки конвоїрам повернути потерпілого до камери;

- протоколом проведення огляду від 13.09.2025 з потерпілим ОСОБА_7 , під час якого оглянуто фототаблицю до протоколу огляду місця події від 02.12.2022, за адресою: АДРЕСА_3 та флеш-носії на яких наявні відеозаписи з безперервною відеофіксацією цієї слідчої дії. На світлинах та фрагментах відеозапису потерпілий у приміщенні Білозерського районного суду показав на ворота через які його завозили на подвір`я суду, камеру біля вбиральні де він перебував з 28.06.2025 по 01.07.2025, коридор та камеру № 1, де до нього військові ЗС РФ застосовували фізичну силу, а також показав на кабінет, де двічі (29.06.2025 та 30.06.2025) проводились його допити співробітником ФСБ РФ ( ОСОБА_6 ) та іншими військовослужбовцями ЗС РФ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.09.2025, яка надала показання, щодо незаконного затримання її чоловіка ОСОБА_7 ;

- проведено огляд інтернет-публікації, яка розміщена в загальнодоступній інформаційно-телекомунікаційної мережі «Телеграм», у соціальній групі « ОСОБА_10 », а саме оголошення «Увага! Шукаємо свідків та потерпілих», до якого прикріплено 3 фотозображення особи чоловічої статі, у тому числі на фоні стели «Херсон» на в`їзді до міста ( ОСОБА_6 ) та 1 відеозапис;

- проведено огляд інтернет-публікації, яка розміщена в загальнодоступній інформаційно-телекомунікаційної мережі «Телеграм», у соціальній групі «Воєнні злочини в Херсонській області», а саме оголошення правоохоронних органі про повідомлення про підозру співробітнику ФСБ ( ОСОБА_6 ) який катував людей на території Херсонської області;

- інформацією з військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України щодо особи ОСОБА_6 , а також перебування його на територіях Херсонської та Миколаївської областей;

- отримано висновок судової портретної експертизи від 17.04.2024 № СЕ-19-24/8313-ФП, згідно якого у наданих файлах (копія паспорту, виявлені фотознімки у інтернет мережах) ймовірно зображена одна і та ж особа ОСОБА_6 ;

-отримано копію паспорту громадянина російської федерації 4515 № НОМЕР_3 , в якому наявна фотографія ОСОБА_6 з зазначенням анкетних даних;

-отримано вимогу про судимості стосовно ОСОБА_6 ;

-отримано інформацію з ВЧ НОМЕР_2 Міністерства оборони України та з Управління СБУ в Херсонській області, згідно якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації, уродженець м. Москва, РФ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 документований паспортом громадянина РФ серії НОМЕР_1 , виданим 11.06.2015 відділенням УФМС по місту Москва по району Дмитровський, співробітник ФСБ;

-проведено огляд інтернет-публікації, яка розміщена на сайті «Миротворець», де встановлено дані про особу « ОСОБА_6 , дата рождения: 20.05.1995, Страна: Московия Адрес: АДРЕСА_5 . тел.: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ». Далі встановлені прикріплені три фотознімки чоловіка;

- протоколом огляду мобільного телефону за допомогою якого направлено повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 причетний до інкримінованих йому злочинів.

Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс. Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Складена та повідомлена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також, це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» та рішення у справі «Авшар проти Туреччини», де встановлено, що таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

1) Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив злочини, один із яких є особливо тяжким, санкція за який передбачає позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років то з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може й надалі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а у випадку доведення його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Наразі підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та ухиляється від кримінальної відповідальності за скоєні злочини;

2) Незаконно впливати на свідків та/або потерпілих у кримінальному провадженні: орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_6 зважаючи на посаду, яку він займає співробітник Федеральної служби безпеки РФ, може за допомогою погроз, застосування фізичного насильства чи вбивства впливати на потерпілого і свідків з метою схилити останніх до надання неправдивих показів або взагалі в подальшому відмовитись від них;

3) Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний має можливість продовжувати вчиняти такі ж кримінальні правопорушення чи інші, оскільки, він є співробітником Федеральної служби безпеки РФ, сфери діяльності якої розповсюджуються на окуповані території Херсонської області (враховуючи, що ця територія продовжує знаходитись під окупацією) та стосовно якого у кримінальному провадженні №0000308 направлено обвинувальний акт до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя, а також до Херсонського міського суду у кримінальних провадженнях № 0000818 від 24.05.2024 та № 0001157 від 12.07.2024 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Окрім цього, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та у будь-який час може виїхати на територію іншої держави.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, на наявність підстав для тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, крім вищевказаних ризиків, вказують наступні обставини, а саме:

-вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, максимальна санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років;

-місце реєстрації підозрюваного ОСОБА_6 знаходиться на території Російської Федерації, що унеможливлює здійснення контролю за виконання ним іншого виду запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та обов`язків, що покладаються на підозрюваного судом згідно з частиною 5 статті 194 КПК України;

-підозрюваний ОСОБА_6 у разі перебування на волі матиме можливість продовжити вчиняти злочини, або уникнути кримінальної відповідальності, шляхом виїзду на територію країни-агресора, впливати на свідків у зазначеному кримінальному провадженні.

Таким чином, зібрані у ході досудового розслідування на даний час докази в умовах воєнного стану та додатково підтверджені фактичні дані про обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказані обставини, також свідчать про те, що зазначеним у клопотанні ризикам неможливо запобігти, шляхом застосування більш м`яких видів запобіжних заходів.

Посилаючись на вищевикладені обставини, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, додаткових пояснень до клопотання не мала.

Захисник у задоволенні клопотання просив відмовити, вважаючи його безпідставним та необгрунтованим.

Вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбаченістаттями 177та 178цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

30.09.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

30.09.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 174 від 28.08.2024 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4 на 06.10.2025, 07.10.2025, 08.10.2025 для вручення останнім письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій. Однак, у вказані дати, будучи викликаним для допиту в якості підозрюваного та вручення йому підозри, останній у призначений час та місце без поважних причин не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

30.09.2025 ОСОБА_6 через Південний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги призначено захисника за призначенням адвоката ОСОБА_4 .

Відповідно до рапорту слідчого ОСОБА_6 у вказані дати не з`явився, на даний момент місцезнаходження останнього не встановлено.

09.10.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

06.11.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Відповідно до довідки на виконання доручення слідчого підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на окупованій частині Херсонської області (лівий берег Дніпра).

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, тобто особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 8 до 12 років, вибув на територію громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, на теперішній час його місцезнаходження не встановлено, досі переховується від органу досудового розслідування, що підтверджується рапортом слідчого, а також постановою слідчого від 06.11.2025 року оголошено у міжнародний розшук, що дає достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний перебуваючи на волі, може:переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 193, 194 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не пізніше як через сорок вісім годин з моменту затримання підозрюваного доставити його до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1