Справа № 473/6148/25
Номер провадження1-кп/473/457/2025
В И Р О К

іменем України

"24" листопада 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенськ Миколаївської області кримінальне провадження №0000302 від 09.03.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Потсдам Німеччини, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, незаміжня, не працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимої 04.07.2025 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.4 ст.185, ст.75 КК України до 5-ти років позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», згідно Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» №64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідно до Закону та який діє на час вчинення вказаного нижче діяння.

Так, 01.10.2023 фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (Сторона 1) заключила Договір про сумісну діяльність (далі - Договір) з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 (Сторона 2), відповідно до якого вона взяла на себе зобов`язання нести відповідальність за матеріальні цінності, передані їй ОСОБА_4 для торгівельної діяльності одягом, яка здійснюється Сторонами на підставі принципів законності та добросовісності.

Згідно з п.2.4 Договору, метою спільної діяльності Сторін є підвищення прибутку, спільного використання майна та об`єднання зусиль.

Відповідно до п.3.1.2 Договору, ОСОБА_7 повинна надати строком 2 роки право на здійснення торгівельної діяльності на площах, на які Сторона 1 - ОСОБА_4 має право власності або користування.

Відповідно до п.10.1 Договору, договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін, та діє до 01.10.2025.

Згідно п.10.3.2 Договору, взаємовідносини сторін припиняються шляхом складання окремої угоди про розірвання Договору.

Таким чином, ОСОБА_7 на підставі Договору розпочала здійснювати торгівельну діяльність у вигляді реалізації чоловічого одягу в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває у користуванні ОСОБА_4 на підставі договору оренди нерухомого майна №23/1.

ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне обернення чужого майна (чоловічого одягу) на свою користь, маючи корисливий мотив та з метою поліпшення свого матеріального становища, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, будучи обізнаною про діючий на території України воєнний стан, у період часу з 01.10.2023 до 09.03.2024 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в магазині «Мікс Мода», розташованого за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Центральна, 6, привласнила чоловічий одяг, який був ввірений їй під реалізацію Стороною 1 за Договором ( ОСОБА_4 ), а саме: чоловічий спортивний костюм торгової марки «NB Beden V 3676», в кількості 3 од., вартістю 1500 гривень кожний, на загальну суму 4500 гривень; чоловічий спортивний костюм утеплений торгової марки «ТА 6522 STZE» з емблемою «Nike.com» в кількості 2 од., вартістю 2500 гривень кожний, на загальну суму 5000 гривень; футболку чоловічу однотонну торгової марки «Original Sports wear» з емблемою «Nike.com» в кількості 5 од., вартістю 380 гривень кожна, на загальну суму 1900 гривень; спортивні чоловічі штани без манжету торгової марки «Original Sports wear» в кількості 8 од., вартістю 600 гривень кожні, на загальну суму 4800 гривень; чоловічі спортивні штани з манжетом торгової марки «Nike.com» в кількості 9 од., вартістю 600 гривень кожні, на загальну суму 5400 гривень; куртку чоловічу євро зима торгової марки «Dabert For Man» в кількості 4 од., вартістю 3000 гривень кожна, на загальну суму 12000 гривень; куртку чоловічу демісезонну торгової марки «Boosjack Lifestyile» в кількості 2 од., вартістю 3000 гривень кожна, на загальну суму 6000 гривень; футболку чоловічу батального розміру торгової марки «Bihor» в кількості 1 од., вартістю 500 гривень; спортивні чоловічі штани (уцінка) торгової марки «Bihor» з емблемою бренду «Nike» в кількості 1 од., вартістю 370 гривень, привласнивши таким чином ввірений їй чоловічий одяг на загальну суму 40 470 гривень, після чого розпорядилася вказаним майном на власний розсуд.

Своїми умисними та протиправними діями, що виразились у привласненні ввіреного їй відповідно до Договору, ОСОБА_7 завдала матеріальну шкоду на загальну суму 40 470 гривень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.191 КК України, тобто привласнення майна, яке було ввірено особі, вчинене в умовах воєнного стану.

20.11.2025 між прокурором Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_7 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні сторони просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувана ОСОБА_7 повністю визнала свою вину у кримінальному правопорушенні, щиро розкаялась, завданий потерпілій матеріальний збиток відшкодовала добровільно в повному обсязі.

При укладенні угоди прокурором враховано вимоги ст.470 КПК України:

- ступінь та характер сприяння обвинуваченої у проведенні кримінального провадження щодо неї, який полягає у щирому каятті та активному сприянні у розкритті і розслідуванні кримінального правопорушення;

- характер і тяжкість обвинувачення, а саме класифікацію кримінального правопорушення як тяжкого злочину, відсутність тяжких наслідків та відшкодування заподіяної шкоди;

- наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, який полягає у процесуальній економії часу, трудових і матеріальних витрат держави, у тому числі на проведення низки слідчих (розшукових) дій, експертних досліджень, тощо;

- наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень, інших більш тяжких кримінальних правопорушень, який полягає у звільненні правоохоронних та судових органів держави від відволікання на тривале розслідування та тривалий судовий розгляд кримінальних правопорушень менш тяжкого ступеню суспільної небезпечності.

У зв`язку з чим, сторони угоди узгодили за вчинення передбаченого ч.4 ст.191 КК України злочину обвинуваченій ОСОБА_7 призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті та не призначення додаткового покарання, яке є обов`язковим, а саме із застосуванням положень ч.ч. 1, 2 ст.69 КК України у виді 4-х років позбавлення волі, без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю; на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.07.2025 - остаточно у виді 5-ти років позбавлення волі без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Сторони угоди дійшли висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 вимог ст.75 КК України, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченій, є: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченій, не встановлено.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, відповідно до ст.476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно положень ст.ст. 468-469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам; укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кваліфікація дій обвинуваченої правильна. Судом з`ясовані та виконані вимоги, визначені ст.ст. 473-474 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, щиро кається, повністю відшкодувала завданий збиток, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, незаміжня, має постійні місце реєстрації та місце проживання.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою та призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання.

Керуючись ст.ст. 373-374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 20.11.2025 про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч.ч.1, 2 ст.69 КК України, у виді 4-х років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.07.2025, ОСОБА_7 остаточно призначити покарання у виді 5-ти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляції протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1