УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001299 від 18.12.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Луги, Чечельницького району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину- ІНФОРМАЦІЯ_2 , водія ТОВ «Т.В.В. 2014», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням установлено, ОСОБА_8 , будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку 07.12.2010 набула права керування транспортними засобами та отримала посвідчення водія НОМЕР_1 з категорією «А»-«DE», 18.12.2025, приблизно о 19:00 год., керуючи власним технічно справним автомобілем «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух у темний час доби, в умовах похмурої погоди, без опадів, по асфальтованому, сухому, дорожньому покриттю вулиці Софіївська, в Приморскому районі міста Одеси, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві смуги для руху у протилежних напрямках, які розділені горизонтальною дорожньою розміткою 1.3. (розділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2+1) смугами) і розміткою 1.5. (поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві або три смуги. Позначає межі смуг руху, за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку), а також є трамвайні колії обох напрямків руху, зі сторони вулиці Преображенська у бік вулиці Ольгіївська, рухаючись у крайній лівій смузі, з невстановленою органами досудового розслідування швидкістю.

Наближаючись до організованого через проїзну частину вулиці Софіївська, в районі будинку № 7 «а», нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», водій ОСОБА_4 , вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою постійно не стежив, хоча не вперше їздив цим маршрутом і знав, що вказана ділянка проїзної частини потребувала від водіїв особливої уваги, про що їх інформували відповідні дорожні знаки і розмітка, однак, під час руху, водій ОСОБА_4 відволікся від керування власним автомобілем і своїми діями створив небезпеку для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, чим проявив кримінальну протиправну недбалість, тобто не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень іншій особі, як наслідку своєї дії, що утворювала реальну загрозу для життя і здоров`я цієї особи, хоча повинен був і міг передбачити ці наслідки, якщо б діяв більш обачливо.

У той самий час, по тротуару непарного боку вулиці Софіївська рухався пішохід ОСОБА_9 , який, діючи у відповідності до вимог Правил дорожнього руху (ПДР), з метою перетину проїзної частини вулиці Софіївська на парний бік, підійшов до цього переходу і, перед виходом на дорогу, переконався, що транспортні засоби, які рухались по цій вулиці, знаходяться на достатній відстані від пішохідного переходу і не створять загрози його життю та здоров`ю.

Далі ОСОБА_9 вступив на проїзну частину вулиці Софіївська і по розмітці «зебра» почав її перетинати на протилежний бік, рухаючись у темпі спокійного кроку, оскільки був упевнений, що, по-перше, має перевагу в русі, бо знаходиться на пішохідному переході, а, по-друге, на частково освітленій ділянці проїзної частин, при ясній погоді, за відсутності жвавого руху транспорту, його добре видно іншим учасникам руху, які б могли своєчасно виявити його на пішохідному переході.

Разом з тим, водій ОСОБА_4 , керуючи джерелом підвищеної небезпеки, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена небезпека.

Як наслідок, через неуважність і грубе нехтування вимогами ПДР, ОСОБА_4 позбавив себе можливості своєчасно зреагувати на небезпечну зміну дорожньої обстановки, оскільки не побачив моменту виходу пішохода на проїзну частину і допустив наїзд, без гальмування, передньою частиною керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_9 , який знаходився на пішохідному переході і рухався з правого боку ліворуч, за ходом руху автомобіля «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час якого відбулось закидання тіла ОСОБА_9 на капот, переднє вітрове скло автомобіля, з наступним відкиданням і падінням його на дорожнє покриття.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що знаходяться у причинному зв`язку з його смертю у той же день у кареті бригади швидкої медичної допомоги.

У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 регламентувались вимогами пунктів: 1.5.; 2.3. б); 18.1. «Правил дорожнього руху» України, належним виконанням яких він мав гарантовану технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.

Отже, водій ОСОБА_4 шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 18.1. «Правил дорожнього руху», гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_9 .

Своїми необережним діями у формі кримінальної протиправної недбалості водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги пунктів: 1.5.; 2.3. б); 18.1. «Правил дорожнього руху», введені в дію з 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що зобов`язують водія:

п. 1.5.«Дії або бездіяльністьучасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події.

За вищевикладених обставин, 25.12.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням до слідчого судді та просить обрати відносно підозрюваного нічний домашній арешт, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного злочину та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного.

В судовому засіданні:

-прокурор підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити, застосувавши відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час;

-підозрюваний та його захисник не заперечувати проти задоволення клопотання слідчого.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 25.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується наданими стороною обвинувачення матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.12.2025, схемою до нього, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , вилученими відеозаписами, вилученими з місця події речовими доказами.

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Так, з огляду на наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні такого злочину, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя вважає наявним існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним на свідка та особу, яку в подальшому буде визнано потерпілим в рамках даного кримінального провадження.

Так, слідчий суддя враховує, що у тому числі показаннями свідка ОСОБА_10 на теперішній час обґрунтовується пред`явлена ОСОБА_4 підозра. При цьому, за наявних у слідчого судді матеріалів, встановлено, що в рамках даного кримінального провадження наразі не допитано особу, яку визнано потерпілим в рамках даного кримінального провадження. Так, у випадку подальшого направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 до суду, з великою вірогідністю можливо припускати допит таких осіб безпосередньо в судовому засіданні судом, позаяк суд не може обґрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими на стадії досудового розслідування стороною обвинувачення (за винятком випадків, передбачених ст. ст. 225, 615 КПК України).

Слід зауважити, що з огляду на специфіку злочину, у вчиненні якого на теперішній час обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , процесуальні джерела доказів у вигляді показань відіграють надзвичайно важливу роль, що на переконання слідчого судді додатково підтверджує вірність доводів сторони обвинувачення відносно існування в рамках такого кримінального провадження наведеного ризику.

Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках такого кримінального провадження також існує ризик можливого незаконного впливу з боку підозрюваного ОСОБА_4 на свідка та потерпілого в рамках даного кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Водночас, слідчий суддя зауважує, що обґрунтування прокурора у судовому засіданні та слідчого у письмовому клопотанні щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, є неспроможними, оскільки ані слідчим у клопотанні, ані прокурором у судовому засіданні не уточнено у який саме спосіб підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні на даний час не встановлено, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

При цьому, слідчий суддя враховує надані стороною захисту характеризуючі підозрюваного матеріали, згідно яких ОСОБА_4 одружений, має на утриманні малолітню дитину, працевлаштований, має постійне місце проживання, та водночас, слідчий суддя не може залишити поза увагою фактичні обставини розслідуваного кримінального провадження, зокрема те, що інкримінованими ОСОБА_4 діями ймовірно було спричинено дорожньо-транспортну пригоду, що призвела до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті особи.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, наслідки злочину, наявні в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а також дані щодо особи підозрюваного, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення клопотання сторони обвинувачення та застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених п. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 24.02.2026, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного строком до 24.02.2026, в межах строку досудового розслідування, обов`язки:

1. прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3.утримуватися від спілкування зі свідком у даному кримінальному провадженні щодо його обставин;

4. здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1