Провадження № 1-кп/727/437/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретарі судових засідань ОСОБА_2

учасників кримінального підготовчого судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань № 1 Шевченківського районного суду м. Чернівці обвинувальний акт в рамках кримінального провадження за № 0002557 від 17.07.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 ; курсанта 4-ої навчальної роти 3-го навчального батальйону в/чА4056 солдата, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Чернівці з Чернівецької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002557 від 17.07.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

За даними реєстру матеріалів досудового розслідування згідно розписки ОСОБА_4 було вручено копію обвинувального акту з реєстром.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.10..2025 року, справу відносно ОСОБА_4 призначено до розгляду в підготовче засідання.

В засіданні з`ясовано в учасників судового провадження, що угоди між прокурором та обвинуваченими, а також між обвинуваченими і потерпілою про визнання винуватості чи про примирення не укладено. Підстав для закриття або зупинення кримінального провадження немає. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України. Порушень вимог закону, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду не встановлено.

Суд, заслухавши думку прокурорів, думку обвинуваченого та в його інтересах захисника про можливість призначення судової справи з обвинувальним актом до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, вважає можливим призначити до судового розгляду, у відкрите судове засідання по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, з викликом в судове засідання учасників судового провадження, слід призначити до судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_6 заявлено клопотання про продовження застосованого відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивує доводи клопотання тим, що ОСОБА_4 , органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину ч.1 ст. 121 КК України. Прокурор посилається в клопотанні на те, що відповідності з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, на даний час існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та які виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і такі, що зумовлені необхідністю запобіганням спробам - переховуватися від суду, як на території України, так і за її межами із урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та передбаченого у разі засудження суворого покарання; - незаконно впливати на свідків, - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти нові кримінальні правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, його соціальних зв`язків, застосовати виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Просить, клопотання задовольнити і не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши доводи сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 , який клопотання вищенаведене підтримав у повному обсязі,, думку обвинуваченого і в його інтересах захисника, які відповідно не заперечували проти задоволення клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Згідно частини другої статті 29 Конституції України, передбачено визначення таких обов`язкових вимог до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права. Право на свободу та особисту недоторканність, як і будь-яке інше право, потребує захисту від свавільного обмеження, для чого вимагається періодичний судовий контроль за обмеженням чи позбавленням свободи та особистої недоторканності, що має здійснюватися у визначені законом часові інтервали. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 Кодексу).

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців і дана норма закону, регламентується, виключно порядком дій щодо пропозиції сторонам надати свої клопотання, зокрема клопотання сторони обвинуваченого, захисту.

Статтею 183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується, тощо.

Судом встановлено, що 17.07.2025 року ОСОБА_4 був затриманий в порядку вимог ст. 208 КПК України та йому пред`явлено було підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

18.07.2025 року, слідчим суддею Чернівецькогорайонного суду м. Чернівці під час досудового розслідування до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та який 10.09.2025 року продовжено терміном дії до 17.10.2025 року включно.

Законодавцем визначено, щодо обґрунтованості підозри, суд зобов`язаний встановити під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Згідно з рішенням ЄСПЛ (за скаргою № 35615/06 від 13.11.2007 року), по справі «Чеботарі проти Молдови», п. 48, «…вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри…». Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі "Чанєв проти України", згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення…..

Рішення ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 визначає, що «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…». Рішенням, у справі «Москаленко проти України»; визначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено…., є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України; ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу до останнього на даний час не змінилися; зокрема, з врахуванням досліджених матеріалів щодо обвинуваченого, останньому пред`явлено обгрунтовану підозру у вчиненні вказаного злочину; на думку суду наявним є ризики, а саме - переховування ОСОБА_4 який є військовслужбовцем від суду; ризик впливу у разі перебування на волі на потерпілого, свідків, які в судовому засіданні безпосередньо допитані не були, вчинення нового кримінального правопорушення.

А отже, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання вказаних ризиків. Судом, при цьому, не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість перебування під вартою обвинуваченого за станом здоров`я чи потреби в отриманні медичної допомоги, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України, а також вимог ч. 8 ст. 176 КПК України; наведену вище практику Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , суд вважає за доцільне продовжити застосований до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 17.10.2025 року, в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України, без визначення альтернативного запобіжного заходу застави.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 21, 31 ч.2, 284, 314 -316; 176-178, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження 727/12596/25; 1кп/727/43725, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, призначити до судового розгляду, одноособово суддею, у відкритому судовому засіданні на 23 жовтня 2025 року на 15.45 годин, в приміщенні Шевченківського районного суду м. Чернівці, залі судових засідань, про що повідомити всіх учасників судового провадження.

В судове засідання підлягають виклику: сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_3 захисник в інтересах обвинуваченого, - ОСОБА_7 . Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає конвоюванню через конвойну роту в Шевченківський районний суд м. Чернівці з ДУ Чернівецький слідчий ізолятор (33, згідно реєстру доданого до обвинувального акту. Явку учасників процесу в судове засідання ви знати обов`язковою.

Продовжити, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121КК України, терміном дії до 11 грудня 2025 року, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити стороні обвинувачення, стороні захисту для відома та направити до ДУ Чернівецький слідчий ізолятор (№33) - для виконання.

Ухвала підлягає оскарженню в установленому законом порядку через Шевченківський районний суд м. Чернівці до Чернівецького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 13.10. 2025р.

Суддя ОСОБА_1