Справа № 215/9465/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000435 від 02.12.2025 щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, звертався за медичною допомогою до лікаря-психіатра в 2013 р. з приводу змішаного розладу емоцій та поведінки, змішаного розладу шкільних навичок. З 2014 р. за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, без фактичного місця реєстрації, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за наступних фактичних обставин.

02 грудня 2025 року, приблизно о 02 годині 40 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_3 святкували День народження власниці будинку ОСОБА_4 , при цьому вживали спиртні напої.

Під час розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, у який втрутилася потерпіла ОСОБА_3 , заступившись за ОСОБА_4 .

У цей же день, приблизно о 03 годині 00 хвилин, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_2 , будучи невдоволеним тим, що ОСОБА_3 стала на захист своєї подруги, діючи умисно, з раптово виниклим прямим умислом, спрямованим на завдання їй ударів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розпочав реалізацію свого злочинного наміру.

Так, ОСОБА_2 , перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_2 , розташувавшись обличчям до обличчя потерпілої ОСОБА_3 , наніс один удар долонею правої руки в область лівої щоки останньої, внаслідок чого потерпіла втратила рівновагу, впала на диван, приземлившись на спину, та вдарилася головою об стіну.

Після цього ОСОБА_3 підвелася та попрямувала в бік коридору будинку, намагаючись вигнати ОСОБА_2 з помешкання. Перебуваючи в коридорі, між потерпілою та ОСОБА_2 продовжився словесний конфлікт.

Продовжуючи свої протиправні дії, усвідомлюючи свою фізичну перевагу, ОСОБА_2 , розташувавшись обличчям до обличчя потерпілої, наніс їй другий удар долонею правої руки в область лівої щоки, після чого, не зупиняючись на вчиненому, наніс ще два удари долонею правої руки в ту ж саму область.

Внаслідок зазначених дій потерпіла ОСОБА_3 відчула сильний фізичний біль, однак тілесних ушкоджень їй заподіяно не було.

Після вчинення зазначених дій ОСОБА_2 , вважаючи свій умисел реалізованим, залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_2 умисно завдав потерпілій ОСОБА_3 ударів (ляпасів), які спричинили їй фізичний біль та не призвели до тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковані як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.126 КК України, за ознаками умисного вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, за ознаками умисного вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.12.2025 постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження за №0000435 від 02.12.2025 вважає доведеним, що ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України за ознаками умисного вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Частиною 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Прокурором в обвинувальному акті зазначено, що оскільки підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, тому відповідно до положень ст.ст. 381, 382 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_2 в присутності захисника ОСОБА_5 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального правопорушення та згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, без судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Органом досудового розслідування встановлено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 126 КК України, які беззаперечно визнані обвинуваченим та підтверджуються належними та допустимими доказами, які досліджені судом.

Обґрунтованість обвинувачення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

ОСОБА_2 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Потерпіла ОСОБА_3 подала до суду заяву про згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, його вина у вчиненні кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.

Дослідивши у сукупності матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 126 КК України за ознаками умисного вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_2 .. Судом встановлено, що ОСОБА_2 у 2013 році звертався за медичною допомогою до лікаря-психіатра з приводу змішаного розладу емоцій та поведінки та змішаного розладу шкільних навичок. Починаючи з 2014 року за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався. Обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має.

Згідно зі ст. 66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, згідно зі ст.67 КК України не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення засуджених; особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 50, 65 КК України суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_2 у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень в межах санкції ч.1 ст. 126 КК України, яке, на думку суду, буде справедливим та достатнім для досягнення мети покарання.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до норм КПК України.

З матеріалів справи встановлено, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, збитки - відсутні.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. 373-376, 381-382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, на користь держави.

Матеріали кримінального провадження № 0000435 від 02.12.2025 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 215/9465/25, провадження № 1-кп/215/871/25.

Копії вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного сулу через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, за виключенням підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини відповідно до положень ст.ст.381, 382 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя