ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1918/25 Номер провадження 11-кп/814/1526/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

цивільний позивач ОСОБА_7 ,

представник цивільного позивача ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000304 за апеляційною скаргою цивільного позивача ОСОБА_11 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 10 червня 2025 року,

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Байрак Диканського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Полтавський політехнічний фаховий коледж Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_12 .

Кримінальне провадження за № 0000304 від 10.03.2025 щодо ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрито.

Цивільний позов ОСОБА_11 , ОСОБА_7 до ОСОБА_10 , Моторно транспортне страхове бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів.

Як вбачається з ухвали суду ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що він 09 березня 2025 року приблизно о 17 год. 10 хв., у світлу пору доби керуючи технічно-справним мопедом RIGA, червоного кольору, без реєстраційного номеру, рухаючись по другорядній дорозі вулиці Жовтнева у селі Мачухи, Полтавського району, Полтавської області, у напрямку від вулиці Мирська до вулиці Миру, в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (розділ 33 «Дорожні знаки»), п. 16.11.Правил дорожнього руху та вимог п.п.2.1 а), б) Правил дорожнього руху, наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, виїхав на перехрестя із головною автодорогою М-22 сполучення «Полтава-Олександрія» (вулиця Кременчуцька), не дав дорогу автомобілю HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , що рухався по головній автодорозі у напрямку від міста Полтава, до міста Кременчук, чим створив небезпеку для нього та допустив із ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної події, пасажир мопеда RIGA, червоного кольору, без реєстраційного номеру, ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку; закритих переломів основи ІІІ-ІV-ої кісток лівої ступні; післятравматичного невриту лівого плечового сплетіння та саден шкіри обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

На ухвалу суду цивільний позивач ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд безпідставно застосував положення ст. 46 КК України та закрив кримінальне провадження.

Поза увагою суду залишилося, те, що автомобіль HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_11 на праві власності. На момент ДТП перебував у володінні та користуванні ОСОБА_7 . У зв`язку з ДТП автомобіль було пошкоджено, а ОСОБА_11 і ОСОБА_7 зазнали матеріальної та моральної шкоди.

Не зважаючи на це суд закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 на підставі ст. 46 КК України та залишив без розгляду цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Звертає увагу, що під час досудового розслідування було заявлено клопотання про визнання ОСОБА_11 та ОСОБА_7 потерпілими через завдану кримінальним правопорушенням шкоду, проте слідчим у задоволенні такого клопотання було відмовлено, про що вони дізналися під час ознайомленням з матеріалами кримінального провадження.

Безпідставно і суд не визнав ОСОБА_11 та ОСОБА_7 потерпілими у даному кримінальному провадженні. Тому їх права в судовому засіданні не були відновлені, тобто було позбавлено на реалізацію права на судовий захист прав та інтересів.

Отже вважає, що судом були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильного застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що завдану злочином шкоду обвинувачений їй не відшкодував та не намагався, тому вимоги ст. 46 КК України не виконані та суд безпідставно звільнив ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, представника цивільного позивача та цивільного позивача ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили залишити ухвалу суду без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що в ході судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_10 до місцевого суду було подано цивільний позов ОСОБА_11 та ОСОБА_7 до ОСОБА_10 та Моторного транспортного страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою місцевого суду від 19.05.2025 вказаний цивільний позов прийнятий до розгляду, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 визнано цивільними позивачами, а ОСОБА_10 та Моторне транспортне страхового бюро України цивільними відповідачами.

Окрім цього з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_11 до початку судового розгляду звернулася до суду першої інстанції про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України, мотивуючи це тим, що їй було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Відмовляючи у визнанні ОСОБА_11 потерпілою у кримінальному провадженні місцевий суд в ухвалі від 14.05.2025 зазначив, що об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України є безпека дорожнього руху, здоров`я та життя громадян. Склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, має місце лише тоді, коли потерпілому завдано шкоду у вигляді середньої тяжкості тілесного ушкодження, що безпосередньо пов`язано з фізичною особою, тобто у даному випадку суб`єкт спеціальний. Інші особи, яким внаслідок вчинення кримінального правопорушення не було спричинено такого ушкодження, однак зазнали іншої шкоди, не можуть бути визнані потерпілими у кримінальному провадженні, а завдана шкода відшкодовується в цивільно-правовому порядку.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на таке.

Конституцією України (ст. 55) кожному гарантовано право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Особі може бути відмовлено у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті.

Однією з особливостей делікту з відшкодування шкоди фізичній особі, яка постраждала від злочину, є те, що з таким позовом може звернутися не будь-хто, а тільки потерпілий від злочину або особа, яка має право діяти від його імені. Порядок визнання особи потерпілою встановлено кримінальним процесуальним законодавством.

Пленум Верховного Суду України звертає увагу судів на те, що особа, якій злочином завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, набуває передбачених законом прав учасника процесу лише після визнання її потерпілим. Вирішуючи питання про визнання особи потерпілою, потрібно з`ясувати, якої конкретно шкоди їй завдано злочином (моральної, фізичної чи майнової). Особа, якій заподіяно шкоду і яка пред`явила вимогу про її відшкодування, визнається одночасно потерпілим та цивільним позивачем. Їй забезпечуються всі передбачені законом права як потерпілого, так і цивільного позивача.

Окрім цього, відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Місцевий суд з`ясувавши думку визнаного у даному провадженні потерпілого ОСОБА_12 про відшкодування шкоди, жодним чином не перевірив та не врегулював питання щодо відшкодування іншої, завданої внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 , шкоди, зокрема зазначеної в цивільному позові ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , який був прийнятим судом.

З вказаного вбачається, що ОСОБА_10 не відшкодовано завданих збитків та не усунуто заподіяної протиправними діями шкоду ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , що залишилося поза увагою місцевого суду.

Тому висновок суду про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_10 на підставі ст. 46 КК України, є передчасним.

Підставою для скасування вироку судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що передбачено п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Наведені вище обставини свідчать про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що є підставами для скасування ухвали суду першої інстанції з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене апеляційна скарга цивільного позивача підлягає задоволенню.

Під час нового розгляду кримінального провадження місцевому суду необхідно провести процедуру провадження з дотриманням вимог закону, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги, надати належну оцінку усім доказам в їх сукупності, дослідити обставини, що мають значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу цивільного позивача ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 10 червня 2025 року щодо ОСОБА_10 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України, в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4