УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника - ОСОБА_3 (участь якого забезпечена шляхом відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 14.07.2025 у кримінальному провадженні №0000058 від 30.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, про відмову у визнанні потерпілим,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 14.07.2025 у кримінальному провадженні №0000058 від 30.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, про відмову у визнанні потерпілим.

Скаргу мотивовано тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000058 від 30.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

ОСОБА_3 також зазначає, що 30.06.2025 ОСОБА_3 надіслав до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві клопотання про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

В подальшому, 14.07.2025 постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

Водночас, на переконання ОСОБА_3 вказане рішення є необґрунтованим та передчасним, а тому просив слідчого суддю його скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скарги, просив її задовольнити та скасувати вищезазначену постанову слідчого.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Слідчий суддя, заслухавши доводи ОСОБА_3 , дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку про наступне.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, з матеріалів скарги вбачається, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000058 від 30.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

30.06.2025 ОСОБА_3 надіслав до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві клопотання про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

14.07.2025 постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

Так, слідчий у постанові послалася на те, що у вказаному кримінальному провадженні даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 завдано будь яку шкоду, на даний час не встановлено.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000058.

При цьому, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить достатніх відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено належних мотивів на спростування доводів ОСОБА_3 зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки слідчий обмежився лише загальним цитуванням положень КПК України.

Слід зазначити, що ч. 5 ст. 55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

В той же час, слідчим в постанові зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.

Враховуючи вищевикладене, постанова слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 14.07.2025 у кримінальному провадженні №0000058 від 30.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, про відмову у визнанні потерпілим, підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 55, 220, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 14.07.2025 у кримінальному провадженні №0000058 від 30.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, про відмову у визнанні потерпілим - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 14.07.2025 у кримінальному провадженні №0000058 від 30.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, про відмову у визнанні потерпілим.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1