Провадження №1-кп/761/4225/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження №0000233 від 12.03.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селищі Курахівка Покровського району Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

24.04.2008 Виконавчим комітетом Шахтарської міської ради Донецької області України було проведено державну реєстрацію юридичної особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ШАХТАРСЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» (скорочене найменування ТОВ «ШЛМЗ»), , місцезнаходження юридичної особи: Україна, 86203, Донецька область, місто Шахтарськ, вулиця Дем`яна Бідного, 2-В; засновник, керівник та бенефіціарний власник: ОСОБА_3 ; основний вид діяльності: виробництво машин і устаткування для добувної промисловості й будівництва.

20 лютого 2014 року російською федерацією (далі - рф) розпочато ведення агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України, захоплення державних установ та організацій, військових частин.

Постановою ради федерації федеральних зборів рф від 01.03.2014 за результатами звернення президента рф, виходячи з інтересів безпеки життя громадян рф, особового складу військового контингенту збройних сил рф, що дислокується на території України, надано згоду президенту рф на використання збройних сил рф на території України.

07 квітня 2014 року на території Донецької області України, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС рф, створено - терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі - «днр»), а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі - «лнр»), у складі яких утворені незаконні збройні формування.

Верховною Радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення «днр» і «лнр» до терористичних організацій, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників терористичної організації.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII констатовано, що датою початку тимчасової окупації російською федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.

27.10.2014 громадянином України ОСОБА_3 , за законодавством «донецької народної республіки» зареєстровано юридичну особу: (повне найменування на рос. мові) Общество с ограниченной ответственностью «ШАХТЕРСКИЙ ЛИТЕЙНО-МЕХАНИЧЕСКИЙ ЗАВОД» (скорочена назва - ООО «ШЛМЗ»), ОГРН 595, ИНН ; адреса юридичної особи: «донецька народна республіка», м. Шахтарськ, вул. Дем`яна Бідного, 2; засновник юридичної особи: ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_7 , після окупації рф території Донецької області, підтримуючи інтереси рф, які передбачають перебування України у сфері її впливу, особисто прийняв рішення не припиняти господарську діяльність належного йому ТОВ «ШАХТАРСЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» та продовжити її у правовому полі «днр».

Згідно з протоколом загальних зборів (рос. мова) ООО «ШЛМЗ» від 11 квітня 2019 року одноособовий власник юридичної особи ОСОБА_3 призначив на посаду директора (рос. мова) ООО «ШЛМЗ» громадянина України (далі Особа 1), досудове розслідування відносно якого здійснюється у кримінальному провадженні №0000812, який до теперішнього часу здійснює повноваження директора.

Протягом 2014 - 2021 років (рос. мова) ООО «ШЛМЗ» під загальним управлінським контролем Особа 1, безперервно здійснювало господарську діяльність у правовому полі «днр».

24.02.2022 російською федерацією здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочато ведення агресивної війни проти України, захоплення її території, яке на даний час продовжує тривати.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05:30 години, який діє по теперішній час.

Так, внаслідок розпочатої збройної агресії рф проти України відбулася тимчасова окупація невід`ємної частини України - частин Донецької, Луганської, Запорізької, Херсонської областей, а в подальшому незаконна анексія цих територій України, що є формами триваючої підривної діяльності з боку рф проти України на шкоду її суверенітетові та територіальної цілісності.

З метою становлення та зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю України над цією територією, рф, у порядку, не передбаченому законодавством України, вчинила дії щодо утворення на ній незаконних органів влади, а також належних державі-агресору установ, корпорацій, концернів, підприємств та інше.

При цьому складовою частиною незаконної анексії території України визначено: легалізацію та визнання російських органів державної влади, юридичних осіб, визнання їх документів, печаток, підписів, банківських рахунків, що перед світовою спільнотою створює уяву здійснення правової адміністративної та фінансово - господарської діяльності у невизнаних утвореннях і одночасно допоможе спростувати та приховувати дійсну мету перебування на окупованій території представників рф, а саме примусу державних органів України йти на поступки у зовнішньополітичній діяльності на користь рф та шкоду територіальній цілісності України.

Всупереч законодавству України на тимчасово окупованих територіях Донецької області в повному обсязі почало діяти законодавство рф, у чому числі, яке регулює провадження підприємницької діяльності, а також реєстрацію (перереєстрацію) такої діяльності).

Крім того, державою-агресором розпочалися вчинятися фактичні дії, спрямовані на зобов`язання суб`єктів господарювання, зареєстрованих на тимчасово окупованих рф територіях Донецької області, перереєструватися в органах влади за законодавством рф, що є обов`язковою умовою для провадження господарської діяльності.

Одночасно з викладеним, державою агресором розпочалися вчинятися фактичні дії щодо інтеграції економіки анексованих територій з економікою рф.

23.04.2022 набув чинності Закон України №2198-IX «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки», яким Кримінальний кодекс України доповнено статтею 111-2 «Пособництво державі-агресору».

Вказаною статтею встановлено кримінальну відповідальність за умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, іноземцем чи особою без громадянства, за винятком громадян держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації чи підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.

Відповідно до ст. ст. 65, 68 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII (надалі - Закон №1207-VII) тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація рф територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону №1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з частинами 2, 5, 6 ст.13 Закону №1207-VII, здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.

Про вказані вище обставини було достеменно відомо громадянину України ОСОБА_3 , Особі 1, а також іншим невстановленим на теперішній час особам, з числа працівників (рос. мова) ООО «ШАХТЕРСКИЙ ЛИТЕЙНО-МЕХАНИЧЕСКИЙ ЗАВОД».

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 01.05.2022, у громадянина України Особа 1, досудове розслідування відносно якого здійснюється у кримінальному провадженні №0000812, який перебував у невстановленому досудовим розслідуванні місці, мав повний управлінський контроль над господарською діяльністю (рос. мова) ООО «ШЛМЗ», будучи обізнаними про триваючу збройну агресію рф проти України, у тому числі про факт повномасштабного вторгнення на територію України, а також про введену Законом України №2198-ІХ від 14.04.2022 кримінальну відповідальність за пособництво державі-агресору, про заборони встановленні Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», діючи з мотивів непогодження з політикою представників державної влади України, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у т.ч. щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів рф, які передбачають перебування України у сфері її впливу, маючи фактичну можливість припинити діяльність підконтрольного товариства, виник умисел на вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, реалізації та підтримки рішень держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора, її збройних формувань, які стосувались анексії рф територій України, інтеграції їх економіки з економікою рф.

Далі, Особа 1, розуміючи, що одноосібно він не зможе досягти поставленої мети, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, вирішив залучити до її реалізації ОСОБА_3 та інших невстановлених на теперішній час осіб, з числа найманих працівників (рос. мова )ООО «ШЛМ».

У подальшому, Особа 1 повідомив ОСОБА_3 деталі розробленого ним злочинного плану, який полягав у інтеграції (рос. мова) ООО «ШЛМЗ» в економічну систему рф, передачі матеріальних ресурсів, які перебували у його віданні, представникам держави-агресора, забезпечення виконання рішень окупаційної влади, для отримання лояльного ставлення та сприяння у подальшій діяльності, а ОСОБА_3 у свою чергу, діючи умисно та добровільно, погодився взяти участь у зазначеному плані.

При цьому, в порушення ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ОСОБА_3 , на виконання вказівки Особа 1, вирішив не змінювати податкову адресу (рос. мова) ООО «ШЛМЗ» на іншу територію України.

Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на пособництво державі-агресору, 12.07.2023 громадянин України ОСОБА_3 , виконуючи вказівки Особа 1, з метою виконання рішень окупаційної влади, за законодавством «російської федерації» перереєстрував юридичну особу: (повне найменування на рос. мові) Общество с ограниченной ответственностью «ШАХТЕРСКИЙ ЛИТЕЙНО-МЕХАНИЧЕСКИЙ ЗАВОД» (скорочена назва ООО «ШЛМЗ»), ОГРН 595, ИНН ; адреса юридичної особи: «донецька народна республіка», м. Шахтарськ, вул. Дем`яна Бідного, 2. В установчих документах юридичної особи зазначено: засновник - іноземний громадянин України ОСОБА_3 ; уповноважена особа - директор Особа 1.

Надалі, Особа 1, діючи на виконання розробленого ним плану, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , не раніше 17.07.2023, перебуваючи у м. Шахтарськ Горлівського району Донецької області, забезпечив реалізацію рішення (рос. мова) «Администрации города Шахтерска донецкой народной республики», а саме: «Суженого заседания города Шахтерска от 17.07.2023 №4» про передачу будівель ООО «ШАХТЕРСКИЙ ЛИТЕЙНО - МЕХАНИЧЕСКИЙ ЗАВОД» в розпорядження уповноважених представників військової частини НОМЕР_1 Збройних сил рф.

Протягом травня 2022 року - травня 2025 року, громадянин України ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці, продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на пособництво державі-агресору та виконуючи протиправний намір Особа 1, частково здійснював управління належним йому (рос. мова) ООО «ШЛМЗ» щодо проведення господарської діяльності підприємства в правовому полі рф.

У цей період, директор (рос. мова) ООО «ШЛМЗ», Особа 1, здійснював передачу матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, зокрема (рос. мова): ГУП ДНР «РЕГИОНАЛЬНАЯ ЭНЕРГОПОСТАВЛЯЮЩАЯ КОМПАНИЯ», КАЗНАЧЕЙСТВО РОССИИ (ФНС РОССИИ), ООО «ЭНЕРГОСБЫТ ДОНЕЦК», ООО « ЭКОПРОДТОРГ».

Так, не пізніше 24.04.2024, Особа 1,перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , забезпечив передачу матеріальних цінностей, зокрема, токарно-гвинторізного верстата вартістю 170 000 російських рублів до (рос. мова) ООО «ЭКОПРОДТОРГ». При цьому діяльність вказаної юридичної особи фактично контролюється особами, які входять до складу військово-політичного керівництва «донецької народної республіки».

У подальшому, 22.10.2024, ОСОБА_3 , перебуваючи у м. Мінську республіки Білорусь, діючи за вказівкою Особа 1, реалізовуючи рішення держави-агресора, видав нотаріально посвідчене доручення громадянину російської федерації, на представлення його інтересів, як учасника (рос. мова) ООО «ШАХТЕРСКИЙ ЛИТЕЙНО-МЕХАНИЧЕСКИЙ ЗАВОД» відповідно до законодавства російської федерації. У зазначеній довіреності зазначено, що ОСОБА_3 повідомив про місце його проживання за адресою: російська федерація, «донецька народна республіка», м. Селидово, вулиця Гоголя, 22-21.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_3 , протягом травня 2022 року - травня 2025 року, діючи за попередньою змовою з організатором злочину Особа 1, директором (рос. мова) ООО «ШАХТЕРСКИЙ ЛИТЕЙНО-МЕХАНИЧЕСКИЙ ЗАВОД», (м. Шахтарськ, вул. Дем`яна Бідного, 2), усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, будучи обізнаними про триваючу збройну агресію російської федерації проти України, в тому числі про факт повномасштабного вторгнення на територію України, а також про введену Законом України №2198-ІХ від 14.04.2022 кримінальну відповідальність за пособництво державі-агресору, про заборони встановленні Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вчинив умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, реалізації та підтримки рішень держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора, її збройних формувань, які стосувались анексії рф територій України, інтеграції їх економіки з економікою рф.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, а саме: вчинив умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора, її збройних формувань, добровільній передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб.

24 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні №0000233 між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.

Зазначеною угодою визначені наступні обставини та умови.

Істотними для кримінального провадження обставинами є: відсутність заподіяної шкоди (збитків); беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення; інші зобов`язання, які добровільно бере на себе підозрюваний за угодою про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 діючи добровільно, за участі захисника, ініціював укладення угоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування беззастережно та повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, в обсязі і за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Сторони угоди про визнання винуватості підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

ОСОБА_3 зобов`язується зробити благодійний внесок певної грошової суми для підтримки Збройних Сил України.

При вирішенні питання про укладення цієї угоди враховано тяжкість вчиненого злочину, активне сприяння ОСОБА_3 встановленню обставин кримінального провадження, критична оцінка скоєного, надання свідчень щодо вчинення кримінальних правопорушень іншими особами, у тому числі щодо обставини вчинення кримінального правопорушень, які досліджуються у кримінальному провадженні за №0000812.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Шкода кримінальними правопорушеннями не завдана.

При визначенні виду та міри покарання сторони враховують положення ч.2 ст.50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також загальні засади призначення покарання, передбачені ст.65 КК України: санкцію ч.1 ст.111-2 КК України, положення загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого підозрюваним злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, сторони враховують істотні для кримінального провадження обставини: особу ОСОБА_3 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має похилий вік, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, підтвердження добровільного надання підтримки Збройним Силам України.

Крім того, прокурором при вирішенні питання про укладення цієї угоди про визнання винуватості та узгодження міри покарання враховано наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, закріпленні доказової бази щодо вчиненого ОСОБА_3 злочину, що забезпечується шляхом надання визнавальних показань.

Вказані вище обставини істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений ОСОБА_3 злочин.

Указані обставини сторони вважають такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, та дають підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Приймаючи до уваги дані про особу ОСОБА_3 , тяжкість інкримінованого йому злочину, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, похилий вік, що у сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, є достатні підстави вважати, що виправлення ОСОБА_3 , можливе без реального відбування покарання, сторони погоджуються пропонувати суду звільнити ОСОБА_3 , від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без призначення додаткових покарань у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а також без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладанням обов`язків, передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України,

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.

Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 24.10.2025 року, оскільки дана угода відповідає вимогам закону, укладена добровільно в його присутності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 24.10.2025 і призначити узгоджену міру покарання, при цьому беззастережно визнає себе винним у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, надані матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.468, ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, у тому числі, особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи, злочинних дій інших учасників групи, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені КПК України. Суд враховує твердження обвинувачення, що ОСОБА_3 , який не є організатором вчинення кримінального правопорушення, дотримані умови викриття злочинних дій, вчинених іншими особами, і повідомлена ним інформація підтверджена доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.111-2 КК України, яке є особливо тяжким злочином, а його дії кваліфіковані правильно.

Суд вважає, що при узгодженні, в угоді про визнання винуватості, міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , сторонами було враховано, що він є особою похилого віку, раніше не судимий, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, має сім`ю та постійне місце проживання, продовжує брати участь у господарській діяльності юридичних осіб, які зміцнюють обороноздатність України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченим є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений розуміє свої права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких підстав суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 24 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні №0000233, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 .

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують ОСОБА_3 , суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням положень ст.69 КК України, тобто призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, а саме, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.111-2 КК України, а також не призначати додаткові покарання.

Разом з тим, враховуючи обставини справи та позицію учасників судового провадження, суд приходить до висновку про те, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, в зв`язку з чим він підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням на підстав ст.75 КК України з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців та покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. У відповідності до ст.77 КК України додаткове покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.111-2 КК України, у вигляді конфіскації майна, не застосовується.

Суд переконаний, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2025 року (справа №761/22419/25) до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, тривалістю до 26.07.2025, з визначення розміру застави в розмірі 200 (двохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, у разі внесення якої звільнити його з-під варти, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Згідно з документами ДУ «Київський слідчий ізолятор» ув`язнений ОСОБА_3 був звільнений з-під варти 03.06.2025, у зв`язку з внесенням застави у розмірі 605600 гривень.

Згідно з Довідкою ТУ ДСА України в м. Києві №442-з/25 від 02.06.2025 підтверджено надходження коштів на спеціальний депозитний рахунок НОМЕР_2, внесених як заставу відносно ОСОБА_3 в сумі 605600 гривень. Заставодавці: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Внесення зазначених грошових коштів підтверджено чеками АТ КБ «ПриватБанк», а саме: ОСОБА_8 чек # 0.0..1 від 02.06.2025 на суму 150000 гривень; ОСОБА_9 чек # 0.0..1 від 02.06.2025 на суму 150000 гривень; ОСОБА_10 чек # 0.0..1 від 02.06.2025 на суму 150000 гривень; ОСОБА_11 чек # 0.0..1 від 02.06.2025 на суму 150 000 на суму 150000 гривень; ОСОБА_12 чек # 0.0..1 від 02.06.2025 на суму 5600 гривень.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Таким чином, заставодавцям підлягають поверненню внесені ними суми застави, що зберігаються на вказаному депозитному рахунку.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати - відсутні.

Питання скасування арештів майна та речових доказів, вирішено ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2025.

Питання інших речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 315, 369-376, 475, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні №0000233, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, та призначити покарання, з застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без призначення додаткових покарань.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді застави- до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Повернути заставодавцям внесені ними суми застави за обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000233, що зберігаються на спеціальному депозитному рахунку НОМЕР_2, а саме:

ОСОБА_8 повернути суму 150000 гривень;

ОСОБА_9 повернути суму 150000 гривень;

ОСОБА_10 повернути суму 150000 гривень;

ОСОБА_11 повернути 150000 гривень;

ОСОБА_12 повернути суму 5600 гривень.

Речові докази: 1 (один) DVD-Rз записами слідчих дій, долучений до матеріалів судової справи, зберігати в матеріалах даного провадження.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1