Справа № 354/435/20
Провадження № 11-кп/4808/38/25
Категорія ч.2 ст. 286 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретарів с/з ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 на вирок Богородчанського районного суду від 11.06.2024 щодо обвинувачених:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , начальника сектору реагування патрульної поліції Тячівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, з вищою освітою, одруженого, громадянина України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , працюючого касиром у приватного підприємця, із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_11 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - ОСОБА_14 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання ОСОБА_8 звільнено з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено без зміни.

ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання ОСОБА_10 звільнено з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено без зміни.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 по 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. моральної шкоди з кожного.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 10000 грн. витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто ОСОБА_8 та ОСОБА_10 37472 гривень 16 копійок процесуальних витрат за проведення Львівським НДІСЕ Міністерства юстиції України експертиз на користь держави, а саме: судово-автотехнічної експертизи №2768 від 05.09.2019 в сумі 3140 грн., судово-автотехнічної експертизи № 2767 від 29.08.2019 в сумі 3140 грн; судово-автотехнічної експертизи №2771 від 27.08.2019 в сумі 5495 грн; трасологічної та автотехнічної експертиз №4608/4609 від 21.02.2020 в сумі 5556,96 грн; судово- автотехнічної експертизи № 5931 від 18.02.2020 в сумі 1961,28 грн; транспортно-трасологічної експертизи №2770 від 07.02.2020 в сумі 7065 грн; судово-трасологічної та автотехнічної експертизи №4602/4603 від 21.02.2020 в сумі 4249,44 грн.; судово-трасологічної та автотехнічної експертизи №4604/4605 від 21.02.2020 в сумі 3595,68 грн; судово-трасологічної та автотехнічної експертизи №4606/4607 від 20.02.2020 у сумі 3268,80 грн.

Вирішено питання речових доказів.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_8 , приблизно о 12 годині 05 хвилин 06 травня 2019 року, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним в напрямку міста Яремче зі сторони Закарпатської області автомобільною дорогою загального користування державного значення Н-09 Мукачеве-Львів у селі Татарів Яремчанської селищної ради Івано-Франківської області 222 км + 500 м, поблизу конструкції моста під яким проходить залізнична дорога та опори лінії електропередач № 187, порушивши вимоги ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.2, п. 1.3, п. 1.5, п. 1.10 (в частині визначення термінів: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «небезпека для руху», «недостатня видимість», «обмежена оглядовість», «проїзна частина») розділу 1; підпункти б), д) п. 2.3 розділу 2; підпункт б) п. 9.1, п. 9.5 розділу 9; п. 12.1, п. 12.3, п. 12.4, підпункт б) п. 12.9, підпункт б) п. 12.10-2 розділу 12; п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував їх при керуванні транспортним засобом, не обрав безпечної швидкості руху керованого ним автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перевищив максимальну допустиму швидкість руху у населеному пункті, що позбавило його можливості вжити заходів до зменшення швидкості руху керованого автомобіля аж до зупинки транспортного засобу, здійснюючи виїзд на вузьку суцільну лінію створив загрозу безпеці дорожнього руху та небезпеку для життя громадян, спостерігаючи за автомобілем марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухається на зближення з керованим ним автомобілем не вжив заходів для попередження про небезпеку для руху інших учасників дорожнього руху, не подав попереджувального звукового сигналу, не впорався із керуванням, допустив зіткнення із автомобілем Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який виїхав із ґрунтової дороги на головну дорогу, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка рухалась узбіччям вищевказаної дороги.

ОСОБА_10 , приблизно о 12 годині 05 хвилин 06 травня 2019 року, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїжджаючи ним із ґрунтової дороги на головну дорогу автомобільну дорогу загального користування державного значення Н-09 Мукачеве-Львів у селі Татарів Яремчанської селищної ради Івано-Франківської області 222 км + 500 м, поблизу конструкції моста під яким проходить залізнична дорога та опори лінії електропередач № 187, порушив вимоги ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.2, п. 1.3, п. 1.5, п. 1.10 (в частині визначення термінів: «безпечна швидкість», «головна дорога», «дати дорогу», «дорожні умови», «маневрування (маневр)», «небезпека для руху», «недостатня видимість», «обмежена оглядовість», «проїзна частина») розділу 1; підпункти б), д) п. 2.3 розділу 2; підпункт б) п. 9.1, п. 9.5 розділу 9; п.10.1, п.10.2 розділу 10; п. 12.1, п. 12.3 розділу 12; п. 16.11 підрозділу - Нерегульовані перехрестя Розділу 16; підпункт а) п. 19.1 розділу 19; п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, в умовах недостатньої видимості не увімкнув фари ближнього (дальнього) світла фар керованого ним автомобіля, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував їх при керуванні транспортним засобом, здійснюючи маневрування початок руху при виїзді з ґрунтової дороги на головну дорогу, не переконався в тому, що маневрування буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дороги транспортному засобу автомобілю марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , що рухався по головній дорозі, створюючи своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, виїхав на смугу руху автомобіля марки «Volkswagen Golf», продовжив рух, перетнув вузьку суцільну лінію, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, спостерігаючи за автомобілем марки «Volkswagen Golf», що рухається на зближення з керованим ним автомобілем, не вжив заходів для звільнення займаної смуги руху автомобіля марки «Volkswagen Golf», а також заходів для попередження про небезпеку для руху інших учасників дорожнього руху та не подав попереджувального звукового сигналу. Знаходячись на середині проїжджої частини автомобільної дороги, вживаючи заходи для зупинки керованого ним транспортного засобу пригальмував. Указаними діями та бездіяльністю ОСОБА_10 створив загрозу безпеці дорожнього руху, перешкоду руху автомобіля марки «Volkswagen Golf», а також небезпеку для життя громадян та допустив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen Golf», під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по головній дорозі.

Внаслідок вищевказаних обставин автомобіль марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка йшла узбіччям вищевказаної дороги.

Внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої тупої травми лівої нижньої кінцівки з раною в ділянці гомілки, багатоуламковим переломом обох кісток гомілки в середній третині, з пошкодженнями судинно-нервового пучка, що викликало необхідність проведення оперативного втручання первинна хірургічна обробка рани, ампутація нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як таких, що викликали стійку втрату працездатності не менше ніж на одну третину (не менше 33%).

3. Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 .

3.1. Недоведеність вини ОСОБА_8 поза розумним сумнівом:

1) На відео зафіксовано, що мікроавтобус VW «Transporter» під керуванням ОСОБА_10 виїжджав з бічної дороги поперек головної дороги, здійснюючи маневр розвороту, не переконавшись у його безпечності та не надавши переваги автомобілю VW «GOLF» ОСОБА_8 . Тим самим ОСОБА_10 створив аварійну ситуацію;

2) Місце зіткнення розташоване повністю на смузі руху автомобіля VW «GOLF» під керуванням ОСОБА_8 (висновок експертизи № 2770 від 07.02.2020);

3) У межах проведених експертиз (№ 2768 від 05.09.2019, № 4608/4609 від 21.02.2020, № 5931 від 18.03.2020) констатовано таке.

Робоча гальмівна система автомобіля VW «GOLF» мала часткову відмову (пошкоджений передній правий гальмівний шланг).

Розрив шлангу міг виникнути як під час екстреного гальмування, так і під час штатного.

Якщо пошкодження шлангу виникло до ДТП, це могло вплинути на ефективність гальмування та збільшити гальмівний шлях.

За умови пошкодження шлангу до ДТП, неможливо встановити, чи мав водій ОСОБА_8 технічну можливість уникнути зіткнення.

Однією з причин ДТП є те, що водій ОСОБА_10 не надав дорогу автомобілю ОСОБА_8 , який рухався по головній дорозі.

Наведене позбавляє можливості однозначно встановити причинний зв`язок між діями ОСОБА_8 та ДТП.

3.2. Суд допустив істотні процесуальні порушення, суд не забезпечив повної змагальності, не врахувавши всі докази захисту.

Рішення суду суперечить приписам ст. 370 КПК щодо законності, обгрунтованості, вмотивованості. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України).

Обвинувачення не довело "поза розумним сумнівом", що існує єдина версія подій, якою розумна і безстороння людина може пояснити всі факти, окрім винуватості ОСОБА_8 .

Неконкретність обвинувачення розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист. Доведення "поза розумним сумнівом" відображає максимальний стандарт.

У вироку не зазначено про незрозумілі маневри ОСОБА_10 , які створили аварійну ситуацію.

Не встановлено однозначно вплив пошкодження гальмівного шлангу на зменшення швидкості.

Не надано оцінку природному фактору (вологе покриття дороги), що впливає на можливість виконання вимог ПДР щодо зменшення швидкості.

Незрозуміло, якими нормами керувався суд при призначенні покарання та розміру моральної шкоди, враховуючи, що ОСОБА_8 відшкодував 15000$, а ОСОБА_10 нічого.

Не враховано позицію та покази потерпілої ОСОБА_15 (дружини ОСОБА_8 ) як безпосереднього свідка та учасника. Вона взагалі відсутня у вступній частині вироку.

Суд проігнорував факти, повідомлені під час судового слідства.

3.3. Невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок суворості, однобічності та неповноти судового слідства.

Не були належним чином з`ясовані дані про особу засудженого та фактичні обставини справи.

ОСОБА_8 не визнав своєї вини, пояснивши, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_10 , який різко виїхав з бічної вулиці.

ОСОБА_8 допомагав постраждалим, цікавився станом здоров`я потерпілої та добровільно відшкодував 15000 доларів США.

Не враховано наявність пом`якшуючих обставин (ст. 66 КК України): обвинувачений молодий, раніше не судимий, не притягувався до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, ДТП є ненавмисним злочином, добровільно відшкодував шкоду.

Оскаржений вирок щодо ОСОБА_8 належить скасувати, а провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

4. Доводи апеляційної скарги прокурора:

4.1. Суд допустив істотні порушення КПК, неправильно застосував кримінальний закон.

4.2. При призначенні покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_10 суд застосував ст. 75 КК України, звільнив їх від відбування покарання з випробуванням, врахувавши обтяжуючі та пом`якшуючі обставини, однак такі обставини не давали підстав для звільнення обвинувачених від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

4.3. Призначене обвинуваченим покарання є незаконним та несправедливим внаслідок м`якості, суперечить вимогам ст. 65 КК України, оскільки буде недостатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

4.4. Під час розгляду апеляційної скарги просить дослідити дані, які характеризують обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , та вимогу ДІЗ ГУНП в Івано-Франківській області.

Враховуючи наведені обставини, просить оскаржуваний вирок скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання: ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки; ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

5. Доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 :

5.1. Покарання обвинуваченим призначене надто м`яке. В процесі судового розгляду суд не встановив підстав для застосування ст.75 КК України.

5.3. Суд безпідставно зменшуючи цивільний позов на 1/2 не зазначив, підстав такого зменшення.

Враховуючи ці обставини, просить оскаржений вирок змінити, обрати обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 покарання 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати ТЗ строком на 3 роки, стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 1 000 000 грн.

6. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

6.1. Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити. Апеляційну скаргу прокурора та потерпілої заперечили.

6.2. Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_13 просили вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

6.3. Прокурор доводи поданої ним апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Апеляційні скарги сторони захисту та потерпілої заперечив.

6.4. Представник потерпілої ОСОБА_14 та потерпіла ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити. Апеляційну скаргу прокурора просили задовольнити частково, а апеляційну скаргу сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

7. Мотиви апеляційного суду.

Апеляційний розгляд проведений у межах апеляційних скарг (ч. 1 ст. 404 КПК).

За наслідками розгляду суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги сторони захисту та прокурора належить залишити без задоволення, а апеляційну скаргу потерпілої задовольнити частково з таких міркувань.

7.2. Мотиви відхилення доводів сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_8 .

7.2.1. Щодо недоведеності вини.

ОСОБА_8 в населеному пункті рухався з швидкістю біля 74 км/год, що встановлено експертизою № 2771 від 27.08.2019 (т. 2 а.с. 28-33, 124-130). Дозволена швидкість 50 км/год.

Норми п. 12.1 - 12.4 ПДР він не виконав.

Обвинувачений мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу і він застосував гальмування, швидкість була зменшена до 58 км/год, але цих заходів виявилося недостатньо.

Підстав вважати, що розрив правого гальмівного шлангу відбувався до ДТП немає.

Із цього суд першої інстанції зробив правильний висновок, що обвинувачений перевищив допустиму швидкість і не вибрав безпечної швидкості, під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін і це позбавило його можливості постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем.

В апеляційному суді відповідно до позицій сторін переглянутий відеозапис пригоди, який повністю підтверджує зміст доказових даних, зазначених судом у рішенні та відповідає показанням експерта ОСОБА_16 щодо причин ДТП.

Наведене дозволяло суду зробити висновок про наявність причинового зв`язку між констатованими судом порушеннями обвинуваченим ОСОБА_8 указаних норм ПДР та наслідками у вигляді ДТП.

Доводи про те, що у рішенні не зазначено про незрозумілі маневри ОСОБА_10 , які створили аварійну ситуацію, не відповідають змісту вироку, в якому констатоване порушення норм ПДР обвинуваченим ОСОБА_10 і дано їм оцінку при призначенні більш суворого покарання, ніж обвинуваченому ОСОБА_8 .

Обвинувачення було пред`явлене конкретне, у ньому він ОСОБА_8 обґрунтовано визнаний винним, тому посилання про порушення права на захсит із-за неконкретності обвинувачення апеляційний суд відхиляє.

Підстави для висновку про порушення прав на захист відсутні.

7.2.3. Щодо цивільного позову і незрозумілості норм, якими керувався суд та не врахування того, що ОСОБА_8 частково відшкодував шкоду (15 тис. USD), а ОСОБА_10 нічого.

Суд першої інстанції при стягненні з обвинувачених моральної шкоди в солідарному порядку правильно застосував приписи ст. 1166 та 1188 ЦК, оскільки шкода потерпілій була заподіяна взаємообумовленими діями обвинувачених. Це спільне заподіяння шкоди. Суд першої інстанції правильно врахував позицію ВП ВС від 29.06.2022 з цього приводу і послався на неї у рішенні.

Тому доводи про незрозумілість норм при вирішенні цивільного позову апеляційний суд відхиляє.

8. Вимоги апеляційних скарг прокурора та потерпілої щодо м`якості покарання.

Суд першої інстанції ретельно дослідив всі обставини справи і відповідно до приписів ст. 50 та 65 КК застосував покарання, яке співмірне скоєному та особі обвинуваченого ОСОБА_8 , врахувавши усі необхідні обставини, в тому числі й його пост кримінальну поведінку та відшкодування шкоди.

Відповідно, всі необхідні обставини враховані судом і при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_17 .

Призначаючи покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, роль і характер порушень ПДР кожним із них, наслідки, що настали, дані про особи обвинувачених їхній вік, стан здоров`я, сімейний стан, наявність стійких соціальних зв`язків, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі, визначеного в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а також додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з визначенням його розміру щодо кожного обвинуваченого.

Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів. Апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про необхідність застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_8 є необгрунтованими, оскільки навіть за наявності обставин, що пом`якшують покарання, тяжкість наслідків (смерть або тяжкі тілесні ушкодження виходячи з кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України) немає підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Таким чином, у решті вирок суду в частині кваліфікації дій, доведеності винуватості та призначеного покарання є законним, обґрунтованим та не підлягає зміні за доводами апеляційних скарг прокурора та захисника.

Щодо застосування положень ст. 75 КК.

Суд діяв у межах дискрецій, визначених нормою ст. 75 КК, врахував конкретні обставини справи, позитивні характеристики обвинувачених, наявність неповнолітніх дітей,

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким рішенням і відхиляє доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої щодо призначення обвинуваченим реального покарання.

7.3. Щодо апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 в частині цивільного позову.

Як вказувалося, доводи потерпілої ОСОБА_9 щодо необхідності призначення більш суворого основного покарання (збільшення строку позбавлення волі до 4 років для обох обвинувачених) є необґрунтованими. Доводи потерпілої ОСОБА_9 щодо розміру відшкодування моральної шкоди є слушними.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Суд першої інстанції не повною мірою врахував глибину моральних та психологічних страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_9 внаслідок злочину, вчиненого обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Апеляційний суд додатково враховує, що внаслідок кримінального правопорушення потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження. Визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди є явно несправедливим та недостатнім для компенсації перенесених потерпілою моральних і душевних переживань, порушення нормального ритму життя та необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Життя 15-річної дівчини (12.06.2004), повної мрій, надій та сподівань в один момент змінилось. Вона втратила ногу і ця втрата незворотня. Ці наслідки, а також відчай, порушення нормального ритму її життя, що будуть відтепер назавжди з нею, усвідомлення цього, потреби знайти сили для нормалізації життя, яке ніколи вже не повернеться до звичайного ритму, потягнуло за собою тривалі та глибокі моральні страждання. Їх розмір і глибина явно не відповідає задоволеним вимогам в 1000000 грн. Апеляційний суд, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи тривалість та характер психологічних страждань потерпілої та тяжкість наслідків кримінального правопорушення, вважає за необхідне змінити вирок суду в частині цивільного позову. Справедливим та достатнім розміром відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинувачених на користь потерпілої ОСОБА_9 , є 2 000 000 (два мільйони) гривень.

Оскільки кримінальне правопорушення, яке завдало моральної шкоди, як вказувалося було вчинене спільними діями обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , відшкодування моральної шкоди має бути здійснене в солідарному порядку відповідно до зазначених приписів цивільного законодавства.

8. Рішення.

Враховуючи наведені обставини, апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 належить залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 в частині цивільного позову апеляційний суд вважає необхідним задовольнити, а в решті вимог щодо покарання залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Богородчанського районного суду від 11.06.2024 щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 - змінити в частині цивільного позову.

Цивільний позов про солідарне стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_9 2000000 гривень (два мільйони гривень) моральної шкоди.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5