Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Київ

Слідча суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001981 від 25.09.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001981 від 25.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.09.2025 приблизно о 14 год 19 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 54, де в цей час перебував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У той же день та час виник словесний конфлікт, між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, щодо неналежного паркування останнім транспортного засобу на спеціальній смузі руху для велосипедів. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, що раптово виник та був спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , перебуваючи за вище вказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи с прямим умислом, перебуваючи в статичному положенні один навпроти одного ОСОБА_4 наніс один удар правою рукою, зігнутою в ліктьовому суглобі, грудної клітки. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел наніс три удари в обличчя потерпілого, що призвело до втрати рівноваги тіла останнього. В подальшому, внаслідок втрати рівноваги тіла ОСОБА_8 , відбулося падіння потерпілого із вертикального положення на площину асфальтного покриття з контактом лівою скроневою ділянкою.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку з формуванням гострої епідуральної гематоми над лівою скроневою часткою, геморогічні забої базально правої скроневої частки, лінійний перелом лівої скроневої кістки.

26.09.2025 слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Біла Церква, громадянину України, з середньою освітою, працевлаштованому ТОВ «Глобал хіл ікс груп» на посаді директора, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому (зі слів), про те, що він підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 27.09.2025 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 13.10.2025 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на шістдесят днів, тобто до 25.11.2025 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 5 002 256 гривень, що дорівнює 1 652 розмірам прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Постановою керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва від 18.11.2025 строк досудового розслідування зазначеного кримінального провадження продовжено до трьох місяців.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 . Зокрема, на думку сторони обвинувачення, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, з огляду на вказані обставини, а також на те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, орган досудового розслідування просить продовжити відносно підозрюваного строк тримання його під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому, посилаючись на обґрунтованість підозри та на те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились. Крім того, зазначив, що обставинами, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, є необхідність отримання висновків судових експертиз, а саме: судово-медичної експертизи щодо встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_8 , та механізму їх утворення, двох судово-медичних імунологічних експертизи по змивах вилучених у ході проведення огляду, молекулярно-генетичної експертизи; проведення допиту дружини ОСОБА_4 , яка на момент вчинення злочину перебувала у салоні автомобіля; проведення інших процесуальних та слідчих дій, потреба в яких може виникнути під час досудового розслідування.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання прокурора, посилалась на те, що матеріали клопотання не містять доказів того, що ОСОБА_4 є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0001981 від 25.09.2025 року. Також матеріали клопотання не підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки відсутній висновок експерта про те, що ушкодження, отримані потерпілим, є тяжкими тілесними ушкодженнями. Рівень обґрунтованості підозри, яким сторона обвинувачення обґрунтовує свою позицію не зростає, зокрема усі докази обґрунтованості підозри, якими сторона обвинувачення аргументує свою позицію, складені 25.09.2025 року. ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що після спливу певного часу лише існування обґрунтованої підозри вже не є підставою для позбавлення свободи, і судові органи зобов`язані навести інші підстави для подальшого тримання під вартою (рішення у справах «Яблонський проти Польщі» від 21.12.2000 року, «Орловський проти України» від 02.04.2015 року, «Борисенко проти України» від 12.01.2012 року, «І.А проти Франції» від 03.09.1998 року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, «Єлов проти України» від 06.11.2008 року). Матеріали клопотання не містять переліку свідків, які сторона обвинувачення просить викликати в судове засідання для підтвердження своєї версії подій, тому протокол допиту свідка ОСОБА_9 не може бути прийнятий судом до уваги з огляду на те, що суд має досліджувати докази безпосередньо. Так, Велика палата Верховного Суду у постанові від 12.12.2019 року у справі № 800/623/16 (800/98/16) (провадження № 11-1399заі18) зазначила, що відповідно до частин першої та другої статті 23 КПК суд зобов`язаний дослідити покази як самостійне джерело доказів безпосередньо шляхом допиту особи у судовому засіданні. Слідчий суддя не може посилатись на допит особи слідчим під час досудового розслідування, оскільки відповідно до частини четвертої статті 95 КПК України він може ґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які безпосередньо отримав під час судового засідання. Також захисник посилалась на те, що ризики, перелічені у клопотанні не підтверджені жодними доказами. Відомості про особу підозрюваного ОСОБА_4 характеризують його виключно з позитивної сторони як особи, яка має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в Україні, бізнес та родину в Україні, що виключає будь-яку можливість не виконання ним своїх зобов`язань в межах кримінального провадження в межах іншого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою. Твердження сторони обвинувачення про те, що свідки ще не допитувались не можу бути підставою для тримання підзахисного під вартою. Зазначила, що перебування у Деснянському районному суді міста Києва на розгляді обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України не свідчить про можливість вчинення ним нового кримінального правопорушення, оскільки повідомлення про підозру та обвинувальний акт є лише версією сторони обвинувачення про фактичні обставини справи. Зауважила, що стосовно однієї і тієї ж особи не можу бути обрано два однакових запобіжних заходу стосовно одних і тих самих подій. Множинність запобіжних заходів стосовно однієї і тієї ж особи суперечить завданням кримінального провадження та правилам обрання запобіжних заходів стосовно однієї і тієї особи, оскільки один запобіжний захід повністю «покриває» всі ймовірні ризики. Захисник просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_4 з -під варти.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла наступних висновків.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 176 та ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 3 статті 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0001981 від 25.09.2025 року, у якому 26.09.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому, у судовому засіданні слідчою суддею безпосередньо досліджено підозру, повідомлену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка міститься в матеріалах кримінального провадження № 0001981 від 25.09.2025 року, та встановлено, що підозрюваний ознайомлений із нею 26.09.2025 року о 16 год. 32 хв., про що свідчить його підпис.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 27.09.2025 по справі № 758/15262/25 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби у період часу з 23:00 год. до 06:00 год. із забороню залишати місце проживання, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду - на строк 60 днів, тобто до 25.11.2025 року в межах строків досудового розслідування. Покладено на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 25.11.2025 року обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.10.2025 по справі № 758/15262/25 ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 27.09.2025 скасовано, постановлено нову, якою клопотання слідчого задоволено частково, застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, але в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, а саме до 25.11.2025 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 5 002 256 гривень, що дорівнює 1 652 розмірам прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до постанови керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 від 18.11.2025 строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001981 від 25.09.2025 року за підозрою ОСОБА_4 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України продовжено до трьох місяців. Продовження строку досудового розслідування обумовлено необхідністю отримання висновків чотирьох експертиз, а саме: судово-медичної експертизи щодо встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_8 , та механізму їх утворення, двох судово-медичних імунологічних експертиз по змивах вилучених у ході проведення огляду, молекулярно-генетичної експертизи; проведення допиту дружини ОСОБА_4 , яка на момент вчинення злочину перебувала у салоні автомобіля; проведення інших процесуальних та слідчих дій, потреба в яких може виникнути під час досудового розслідування.

У судовому засіданні слідчою суддею встановлено, що клопотання та матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку застосування запобіжного заходу, направлені до суду у строк, передбачений ч. 1 ст. 199 КПК України. Також копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження строку застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_4 отримав у встановлений ч. 2 ст. 184 КПК України строк.

Слідча суддя перевірила наявність повноважень прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001981 від 25.09.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по цьому кримінальному провадженню, роздрукованому 26.09.2025 року, а також постановою першого заступника керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 від 25.09.2025 року про призначення групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні.

Слідча суддя перевірила наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджується стороною обвинувачення наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 25.09.2025 за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 54, в ході якого виявлено та вилучено два змиви речовини бурого кольору;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.09.2025, відповідно до якого прийнято заяву про кримінальне правопорушення у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 26.09.2025;

- довідкою з КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 25.09.2025, відповідно до якої діагноз потерпілого - зчмт, забій головного мозку з формуванням гострої епідуральноі гематоми над лівою скроневою часткою, геморогічні забої базально правої скроневої частки, лінійний перелом лівої скроневої кістки;

- протоколом огляду предмету від 25.09.2025, відповідно до якого оглядався відеозапис з відеокамери комплексної системи відеоспостереження «Безпечне місто», на якому зафіксовано обставини конфлікту та момент нанесення тілесних ушкоджень, що відбувся 25.09.2025 о 14 год. 18 хв.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка надала пояснення, що 25.09.2025 приблизно о 14 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 54, помітила невідомого чоловіка, який знаходився у положенні лежачи обпершись об паркан, без свідомості, з явними ознаками побиття, якому вже надавали невідомі особи допомогу. Після цього чоловіком, який надавав допомогу потерпілому, була викликана швидка медична допомога та нею було здійснено виклик поліції. Коли вона підійшла на місце автомобіль «Гелінтваген» темного кольору різко рушив із місця події. Інші очевидці їй повідомили, що стався конфлікт між потерпілим та водієм автомобіль «Гелінтваген» темного кольору і його дружиною;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.09.2025, відповідно до якого затримано ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, проведено особистий обшук останнього, під час якого було виявлено та вилучено одяг в якому він перебував на момент вчинення злочину.

При цьому, слідча суддя критично оцінює доводи захисника про те, що слідчий суддя не може брати до уваги протокол допиту свідка ОСОБА_9 , оскільки стороною обвинувачення до клопотання не додано переліку свідків, яких необхідно допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу, і покази такого свідка безпосередньо не досліджені слідчим суддею.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 184 КПК України до клопотання додається перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу. При цьому, слідча суддя звертає увагу на те, що надання такого документа є дискрецією прокурора з метою обґрунтування доводів клопотання.

У даному випадку сторона обвинувачення не долучила до матеріалів клопотання перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду. Як зазначив прокурор, питання обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України вже було досліджено під час застосування запобіжного заходу підозрюваному, крім того, у сторони обвинувачення відсутня необхідність допиту свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні.

Крім того, слідча суддя бере до уваги те, що безпосередність дослідження показань, що передбачена ст.ст.23, 95, стосується отримання показань судом, тобто при судовому розгляді (глава 28 КПК України), і не стосується стадії досудового розслідування, оскільки протокол фіксації показів свідків є належним доказом на стадії досудового розслідування. Процесуальні дії під час досудового розслідування фіксуються, в тому числі, в протоколі (п.1 ч.1 ст.103 КПК України), тому протокол який ведеться під час вчинення стороною обвинувачення тієї чи іншої процесуальної дії є належним засобом її фіксації, в тому числі протокол допиту свідка.

Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя, суд має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя може допитати свідка (ч. 4 ст.193 КПК України), у разі необхідності отримання важливих додаткових відомостей, або інших відомостей, які мають суттєве значення, якщо свідок не допитувався під час досудового розслідування. Однак протокол допиту, в якому зафіксовані показання свідка, є належним доказом, який передбаченим процесуальним законом на досудовому розслідуванні і не суперечить такій засаді кримінального провадження, як безпосередність отримання показань учасників кримінального провадження, оскільки така безпосередність стосується отримання таких показань судом, тобто в судовому провадженні.

Більше того, під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою стороною захисту не було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_9 .

Слідчою суддею здійснюється оцінка критерію обґрунтованості підозри з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у пункті 48 рішення від 13.11.2007 року у справі «Чеботарь проти Молдови», а також у пункті 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Таким чином, оцінюючи наведені прокурором докази обґрунтованості підозри, слідча суддя дійшла висновку, що стороною обвинувачення зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні дані, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та про причетність ОСОБА_4 до його вчинення.

Водночас слідча суддя зауважує, що в цьому випадку дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», який є найнижчим стандартом доказування у кримінальному процесі та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення, проте є достатнім для вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу. При цьому, доведення стороною обвинувачення вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, має відбутись за найвищим стандартом доказування «поза розумним сумнівом» у змагальному судовому процесі під час розгляду справи по суті.

Оцінюючи наявність на даний час ризиків у кримінальному провадженні, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідча суддя встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як зазначено у клопотанні про продовження строку тримання під вартою стороною обвинувачення встановлено наявність наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідча суддя враховує те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків процесуальний закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Свідченням наявності ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та відсутності на даний час обставин, які б свідчили про зменшення такого ризику є те, що санкція статті, що інкримінується підозрюваному ОСОБА_4 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Усвідомлення вказаної обставини, може призвести до переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування або суду.

Досліджуючи наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків та потерпілого, слідча суддя враховує те, що підозрюваному з матеріалів клопотання відомі анкетні дані таких осіб. Крім того, насильницький характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , свідчить про можливий ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого, показання яких мають вирішальне значення у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, слідча суддя дійшла висновку про обґрунтованість існування такого ризику та відсутність на даний час обставин, які б свідчили про зменшення ризику того, що підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

На переконання слідчої судді, ризик вчинити підозрюваним інше кримінальне правопорушення наразі обґрунтовано існує, оскільки відносно ОСОБА_4 у Деснянському районному суді міста Києва перебуває на розгляді обвинувальний акт за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, а саме за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, а також у набутті, володінні, використанні та розповсюдженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі у здійсненні фінансової операції, вчиненні правочину з таким майном, а також у вчинені дій, спрямованих на приховування, маскування незнаходження такого майна, вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом. Також ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002014 від 02.10.2025.

Таким чином, ОСОБА_4 , незважаючи на чітке розуміння того, що він є обвинуваченим у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, підозрюється у вчиненні нових злочинів, що може вказувати на формування в останнього почуття безкарності та нехтування моральними принципами суспільства.

Також, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, слідча суддя враховує відомості, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 , його репутацію, майновий стан, зокрема останній одружений, має на утриманні двох дітей, працює на посаді директора ТОВ «Глобал хіл ікс груп» та зареєстрований як фізична особа підприємець, має постійне місце проживання у Київській області.

Щодо доводів сторони захисту, що підозрюваному ОСОБА_4 також обрано запобіжний захід в межах іншого кримінального провадження, суд зазначає наступне. Дійсно у кримінальному провадженні № 0002014 від 02.10.2025 року до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01.12.2025 року включно з можливістю внесення застави у розмірі 5 000 000 грн. Між тим, у вказаному кримінальному провадженні оголошено підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, а в даному кримінальному провадженні - за ч. 1 ст. 121 КК України. Таким чином, здійснюється досудове розслідування різних кримінальних правопорушень, у яких підозрюваним є одна і та ж особа, проте відповідні суспільно-небезпечні діяння не становлять ідеальну сукупність кримінальних правопорушень, а тому відсутні підстави для висновку, що підозрюваний притягується двічі за одне й те саме.

Враховуючи викладене, оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які не зменшились, наведені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали Київського апеляційного суду від 13.10.2025 по справі № 758/15262/25, слідча суддя приходить до переконання, що строк тримання під вартою слід продовжити, оскільки продовження застосування саме такого запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Щодо можливості визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідча суддя зазначає наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідча суддя вважає, що підозрюваному ОСОБА_4 слід визначити заставу у розмірі 1 652 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 5 002 256 грн, оскільки саме такий розмір застави є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_4 не вбачає.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також, статтею 205 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. 176 - 178, 183, 193-194, 196 - 197, 199, 309 - 310 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001981 від 25.09.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 30 днів, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, тобто до 20 грудня 2025 включно, із можливістю внесення застави у розмірі 1 652 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 5 002 256 (п`ять мільйонів дві тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним їх викликом та вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування, що стосується обставин даного кримінального провадження, із іншими підозрюваними та свідками, поза межами процесуальних дій;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії, покладених обов`язків визначити до 20 грудня 2025 включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана особа зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження - для відома.

Копію ухвали направити ДУ «Київський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення їй ухвали.

Cлідча суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1