Справа 688/4567/25
№ 1-кп/688/262/25
Вирок

Іменем України

03 листопада 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань в м. Шепетівка кримінальне провадження № 0001343 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України

встановив:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стаття закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_4 .

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.02.2023 (справа 688/401/23), яка набрала законної сили 06.03.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Крім того, постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 30.01.2025 (справа №317/331/25), яка набрала законної сили 11.02.2025, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Однак військовослужбовець ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.02.2023 та постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 30.01.2025, маючи реальну можливість їх виконувати в частині позбавлення права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч. 1 ст. 129 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, вчинив дії проти правосуддя, що направлені на невиконання постанови суду, тобто ухилився від її виконання та продовжував керувати транспортними засобами, а саме 18 липня 2025 року близько 01 год 49 хв, ОСОБА_4 , рухаючись по вул. Митрополита Шептицького в м. Шепетівка Хмельницької області, поблизу АЗС «Авіас», здійснював керування автомобілем марки "ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_2 та був зупинений працівниками ВРПП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

17 серпня 2025 року близько 23 год 03 хв, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну поведінку, вдруге ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили та керував транспортним засобом марки "ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись дорогою поблизу будинку №9/4 по вул. Княгині Ольги в м. Шепетівка Хмельницької області, де був зупинений працівниками ВРПП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, своїми протиправними діями, що виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

2. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, визнав повністю. Суду дав показання, що знаючи про наявність постанови суду про позбавлення його права керування транспортними засобами, в липні та серпні цього року керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. На даний час транспортними засобами не керує, розуміє, що судове рішення слід виконувати. Однак посилався на те, що на фронті змушений буде керувати транспортними засобами в стані крайньої необхідності.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Як установлено уст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

За ознаками суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 382 КК, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Об?єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об?єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акта це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб?єкт був зобов?язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов?язаною рішенням суду, що набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об?єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.

4. Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра, в органі пробації, не перебуває, діючий військовослужбовець, є учасником бойових дій, військове звання сержант, одружений.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , керуючись положеннями ст. 65 КК України, принципом справедливості та індивідуалізації покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин проти правосуддя, особу винного, який є військовослужбовцем та учасником бойових дій, отримав поранення під час виконання бойового завдання, потребує лікування, його ставлення до скоєного, відсутність обтяжуючих обставин.

Враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість злочину, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, для досягнення мети покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. Призначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України (періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання).

Речові докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження диски DVD-R та СD-R з відеозаписами залишити при матеріалах провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_5