Єдиний унікальний номер 341/65/26
Номер провадження 1-кп/341/109/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , представника неповнолітньої потерпілої адвоката ОСОБА_9 , які приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів.

провівши в приміщенні Галицького районного суду Івано-Франківської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 00000461 за обвинуваченням: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вигівка, Галицького району Івано-Франківської області, громадянина України, одруженого, із неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України,

в с т а н о в и в:

16.01.2026 року до Галицького районного суду надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 152, ч 6 ст. 152 КК України.

Кримінальне провадження підсудне Галицькому районному суду Івано-Франківської області.

Прокурори висловили думку про необхідність призначення закритого судового розгляду кримінального провадження в зв`язку з відсутністю підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 - 4 ч. 3 ст. 314 КПК України. Угоди в межах кримінального провадження не укладались, розгляд справи просять призначити в закритому судовому засіданні. В судове засідання викликати свідків зазначених у відповідному клопотанні.

Обвинувачений, його захисник не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Суд вивчивши обвинувальний акт, заслухавши прокурорів, інших учасників процесу дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акуту, оскільки підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 - 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено.

Судове засідання з урахуванням п. 2 ч. 2 ст. 27 КПК України колегія суддів вважає необхідним проводити в закритому судовому засіданні.

Питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вирішено.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на розгляді у Галицькому районному суді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України.

Крім того, зазначає, що заявлені під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, не перестали існувати, а саме: існує реальна загроза, що обвинувачений може переховуватись від суду, при усвідомленні невідворотності покарання у разі визнання його винуватим за вчинення інкримінованих злочинів, які є особливо тяжкими.

Вважає, що ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Вважає, що обвинувачений може незаконно вплинути на потерпілу та свідків, анкетні дані яких він знає, а із потерпілою проживав за однією адресою. Тому перебуваючи на волі і маючи реальну можливість пересуватись та користуватись засобами зв`язку, обвинувачений матиме можливість вчиняти вплив на вказаних осіб.

До підстав, за яких обвинувачений може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, відносить обставини вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень злочинів, усвідомлення неминучості покарання.

Прокурор вважає, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення про що вказують обставини вчиненого кримінального правопорушення, обвинувальний акт за результатами розслідування якого перебуває на розгляді суду.

Також зазначає, що ОСОБА_7 не має постійного джерела доходів, умови проживання ОСОБА_7 незадовільні, бо на час вчинення кримінального правопорушення сім`я проживала у сараї, облаштованому під житлове приміщення, що свідчить на відсутність міцних соціальних зв`язків.

Посилаючись на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, застосування до нього запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави чи домашнього арешту не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

У зв`язку із наведеним, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, бо заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили призначити інший, більш м`який запобіжний захід.

Представник потерпілої підтримала думку прокурорів про необхідність продовження запобіжного заходу обвинуваченому.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та фактичні дані матеріалів кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання про необхідність задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу.

Частиною 3 статті 331 КПК України встановлено, що, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Судом встановлено, що 23.07.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, яке кваліфіковане за ч. 4 ст. 152 КК України. 12.01.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, яке кваліфіковане за ч. 6 ст. 152 КК України. 15.01.2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4, 6 ст. 152 КК України.

Суд вважає, що на час розгляду клопотання наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, передбачених ч. 4 ст. 152 та ч. 6 ст. 152 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років та на строк 15 років або довічне позбавлення волі.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду 25.07.2025 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк дії зазначеної ухвали неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Івано-Франківського міського суду до 24 січня 2026 року.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд оцінює заявлений стороною обвинувачення ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування, виходячи з тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, в сукупності з іншими обставинами, якими підтверджується наявність такої небезпеки.

Так ОСОБА_7 разом з дружиною та дітьми тривалий час проживали на території Скадовського району Херсонської області. На початку бойових дій родина переїхала до Івано-Франківської області, де із липня 2022 року проживали в м. Бурштин за різними адресами.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти статевої недоторканості особи, проживав без реєстрації разом із неповнолітньою потерпілою, щодо якої за версією обвинувачення і вчиняв протиправні дії із застосуванням безпорадного стану, психологічного тиску та фізичного насильства протягом значного проміжку часу, він, ніде не працює, постійних джерел доходів не має, йому відомо адреси проживання свідків, та які він може чинити тиск.

Вказані обставини свідчать про наявність ризиків передбачених п.1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не перестали існувати.

З огляду на досліджені обставини, колегія суддів вважає що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на запропонований прокурором клопотанні час, а заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати, не зникли та не зменшились.

На переконання колегії, встановлені, передбачені п.п. 1,3, 4, 5 ст. 177 КПК України ризики у сукупності з необхідністю проведення судового розгляду за кримінальним провадженням, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Розглядаючи питання застосування альтернативних більш м`яких запобіжних заходів, на застосуванні яких наполягали обвинувачений та його захисник, суд приходить до наступного:

ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти статевої недоторканості особи, тому такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, не забезпечить виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Такий запобіжний захід, як особиста порука, не може застосовуватись до ОСОБА_7 зважаючи та те, що жодна особа, яка б заслуговувала на довіру, не виявила бажання та не надала письмового зобов`язання про те, що вона поручається за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зобов`язується доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Такий запобіжний захід як застава не може бути застосований до обвинуваченого, який ніде не працює, відомостей про наявність у нього на праві власності нерухомого майна або цінного рухомого майна суду не надано.

Такий запобіжний захід як домашній арешт, не може бути застосований до обвинуваченого, враховуючи, що він хоча і має місце реєстрації, але внаслідок бойових дій залишив місце постійного проживання. На території Івано-Франківського району із липня 2022 року тричі змінювали адресу проживання, доказів наявності у нього на праві власності нерухомості не надав, що виключає на думку колегії суддів застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу як домашній арешт.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає можливим не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152 та ч. 6 ст. 152 КК України, у відкритому судовому засіданні о 13 годині 30 хвилин 02 лютого 2026 року в приміщенні Галицького районного суду Івано-Франківської області за адресою: вулиця Караїмська 10 в м. Галич, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати у закритому судовому засіданні судом у складі трьох професійних суддів.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілу, її законного представника та представника, свідків.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Вигівка, Галицького району Івано-Франківської області на строк 60 (шістдесят) днів до 22 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_10

Судді:

ОСОБА_11