справа №176/4326/25
провадження №1-кс/176/575/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 р. Слідчий суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №5 Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0018015, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 травня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.190, ч.5 ст.407 186 КК України,

з участю учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, 31.10.2025 року, надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №5 Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізькох спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0018015, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 травня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.5 ст.407 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб до 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року введений воєнний стан.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан з 24.02.2022 року, строк дії якого неодноразово безперервно продовжувався і діє по теперішній час.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401 КК України, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, а отже суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про особливості несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, а згідно ст. 14 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

За ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями , інструкціями тощо.

Стаття 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає відповідальність солдата (матроса) у мирний і воєнний час за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна, а стаття 128 Статуту, зокрема, покладає на солдата обов`язок сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням, додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни, виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників) , у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

За приписами ст. ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до п.1 ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

Проте, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, встановлені зазначеними нормами законодавства, що визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України, їх взаємовідносини та регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, 01.09.2024, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи необхідність продовження виконання покладених на нього обов`язків, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у військовій частині НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на час військового стану, перебуваючи на посаді командира 1-го стрілецького спеціалізованого відділення 1-го стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , (призначений наказом командира по стройовій частині № 721 від 14.09.2024), у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 01.09.2024 був виписаний з лікувального закладу військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 та не з`явився в розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , а саме пункт дислокації в населеному пункті АДРЕСА_2 , звідки прибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 де з того часу проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, та був незаконно відсутній на службі по теперішній час.

Крім цього, ОСОБА_5 , підтримуючи дружні відносини з малолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 14 год. 10 хв. 27.09.2025 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території навчального закладу КЗЗСО «Гімназія № 8» Жовтоводської міської ради, за адресою Дніпропетровська область Кам`янський район м. Жовті Води пров. Запорізький буд. 12, шляхом зловживання довірою відносно малолітнього, попрохав надати у короткострокове користування велосипед марки Cross 26 «Kron» червоно-чорного кольору заводський номер Rх2183430, котрий належить матері малолітнього, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому усвідомлено бажаючи заволодіти майном та не маючи наміру повертати його власнику, на що малолітній ОСОБА_7 , не підозрюючи дійсних намірів знайомого, погодився. Отримавши у користування велосипед марки Cross 26 «Kron» червоно-чорного кольору заводський номер Rх2183430, у ОСОБА_5 виник корисливий умисел направлений на заволодіння чужим майном вчинене повторно, шляхом зловживання довірою. Таким чином, ОСОБА_5 від`їхавши від місця перебування малолітнього ОСОБА_7 на певну відстань з метою зникнення з поля зору, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не бачить їх, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном, повторно, без дозволу потерпілого, відвіз велосипед до ломбарду «Центральний» за адресою АДРЕСА_4 , де надав продавцеві-касиру транспортний засіб, а саме велосипед марки Cross 26 «Kron» червоно-чорного кольору заводський номер Rх2183430 з метою отримання грошової винагороди. Отримавши грошові кошти в сумі 2 600 гривень, ОСОБА_5 розпорядився ними на власний розсуд, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив матеріального збитку ОСОБА_8 відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2392 від 29.09.2025 на загальну суму 7326 гривень 00 копійок.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець м. Жовті Води Дніпропетровської області, з середньою освітою, на утриманні нікого не має, неодружений, зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_3 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , який обіймає посаду командира 1-го стрілецького спеціалізованого відділення 1-го стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти (ШКВАЛ), у військовому званні «солдат», раніше судимий, 24.04.2023 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання від 19.10.2020 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 5 днів позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 10.07.2024 року з Первомайської виправної колонії № 117 Харківської області на підставі ухвали Первомайського міського суду Харківської області від 02.07.2024 року за ст. 81-1 КК України на умовно-дострокове, невідбутий термін: 4 роки 22 дні, для проходження військової служби в в/ч НОМЕР_3 .

Обставини вчинення ОСОБА_5 , інкримінованого діяння, підтверджуються наступними доказами:

-Матеріалами службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2024 року № 6392;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.10.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.10.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30.10.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30.10.2025;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.09.2025;

-Висновком експерта судової товарознавчої експертизи № 2392 від 29.09.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 07.10.2025;

-Протоколом огляду предмету добровільно наданого свідком ОСОБА_13 від 07.10.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 07.10.2025;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_14 від 15.10.2025;

-Протоколом перегляду відеозапису від 17.10.2025;

-Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 18.10.2025;

-Протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_7 від 18.10.2025;;

-Схороною розпискою від 18.10.2025;

-Протоколом огляду предмету за участі свідка та потерпілого від 18.10.2025;

-Відповіддю на запит з військової частини НОМЕР_1 ;

-Повідомленням про підозру ОСОБА_5

-Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють застосування запобіжного заходу, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, останній вчинив у період умовно-дострокового звільнення, усвідомлюючи наслідки свого діяння, та можливість реального покарання у вигляді позбавлення волі, яке йому може бути призначено у разі доведеності його вини, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, зважаючи на факт відсутності у останнього міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, а також постійного місця роботи.

Крім того, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив даний злочин під час умовно-дострокового звільнення, визначеного останнім вироком відносно нього, на даний час офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово вчиняв корисливі злочини з метою наживи, не має постійного джерела доходу для існування, тому може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також наявний ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності може вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

Слідчий просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого за обставин, викладених в ньому.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Підозрюваний має намір повернутися проходити військову службі.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника. Зазначив, що вину визнає.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання прокурора, а також матеріали подані до клопотання, приходить до наступних висновків.

Метою застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні, як встановила ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які визначені ст. 178 КПК України.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наданими письмовими доказами.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.2 ст.190 КК України.

Слідчим суддею також встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, що відповідно до вимог ст. 12 КК України належить до нетяжкого та тяжкого злочинів. За ч.5 ст.407 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 підверджена наданими слідчим та прокурором матеріалами, доказами у справі.

ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, під час умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби, підозрюється у вчиненні нових умисних злочинів. Ризики, про які зазначив прокурор, підтверджені в ході розгляду клопотання і слідчий суддя погоджується з тамими доводами.

Зокрема, встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,4,5 ст.177 КПК України, про які зазначено у клопотанні.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Пункт 5 визначає застосування лише тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1Кримінального кодексу України.

За викладених обставин, вважаю за необхідне задовольнити клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком без визначення застави, в умовах гаупвахти Військової служби правопорядку.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №5 Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 грудня 2025 року включно, без визначення застави.

Підозрюваного ОСОБА_5 взяти під варту в залі суду.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з 31 жовтня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, підозрюваний в той же строк з моменту отримання ухвали слідчого судді. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя