Справа № 702/1017/25
Провадження № 1-кп/702/155/25
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту

23.12.2025 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селище Цибулів Уманського району Черкаської області, українця, громадянина України, місце державної реєстрації та місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001034 від 26.07.2025,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_6 - не з`явилася,

в с т а н о в и в :

В провадженні Монастирищенського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

На адресу суду 19.12.2025 надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді цілодобвого домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 29.08.2025 обрано запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою. Ухвалою суду від 23.10.2025 змінено запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк дії обов`язків закінчуються 23.12.2025.

На даний час встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 має наслідком смерть людини, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому злочину.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та дотриманню ним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування.

Просить продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем реєстрації та проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , без застосуванням електронних засобів контролю, терміном на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

прибувати за кожною вимогою до суду;

заборонити цілодобово залишати місце свого проживання, а саме домоволодіння по АДРЕСА_1 ;

утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 підтримав повністю, просив його задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просили застосувати нічний домашній арешт до обвинуваченого з 16 год до 09 год наступного дня, для необхідності отримання медичної допомоги та звернення до правоохоронних органів з приводу незаконності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання, матеріали справи в розрізі вирішення даного клопотання, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Санкцією ч. 2 ст. 121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, що дає законні підстави для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.08.2025 до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів та підтверджено наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.10.2025 змінено запоібжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 та застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, до 23.12.2025 та підтверджено наявність ризиків передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років Зазначене покарання, в разі визнання обвинуваченого винуватим, має бути призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. 69, 75 КК України (пільгових інститутів призначення покарання), що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинуваченого переховуватися від суду.

При оцінці наявності даного ризику суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, його вік та стан здоров`я.

Доводи обвинуваченого щодо відсутності закордонного паспорту суд вважає необґрунтованими, оскільки існування ризику переховування не залежить виключно від можливості перетину державного кордону, оскільки особа може вживати заходів щодо переховування як на території країни, так і поза її межами.

Враховуючи ці обставини у сукупності з особою обвинуваченого ОСОБА_3 та характером злочину у вчиненні якого він обвинувачується, суд дійшов висновку, що ризик того, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду існує.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто якщо свідки чи потерпілий допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, окрім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, але й на стадії судового провадження до моменту безпосереднього отримання судом показань свідків та їх дослідження.

Наразі свідки не допитані, триває судове провадження. Суд враховує, що обвинуваченому вже відкриті матеріали досудового розслідування, тому він обізнаний про осіб, які дали показання в цьому кримінальному провадженні, зміст їхніх свідчень та їхні персональні дані, що створює передумови для можливої спроби позапроцесуального впливу на них.

Прокурор про обґрунтуванні клопотання посилається на те, що з`явився новий ризик того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявки до суду. Разом з тим, суд вважає даний ризик необґрунтованим та недоведений, оскільки наразі триває судовий розгляд та обвинувачений щоразу з`являється до суду у визначений судом день та час.

З урахуванням клопотання та матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, судом встановлено, що зазначені у клопотанні обставини обвинувачення мають місце, прокурором доведено існування ризиків того, що: обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, для запобігання яким ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід. Дані ризики не зменшились та продовжують існувати і надалі, а тому вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, застосованого до ОСОБА_3 , на запропонований прокурором строк.

Крім цього, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, в обсязі запропонованому прокурором, що є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_3 .

Суд вважає, що клопотання сторони захисту з приводу зміни обов`язку залишати місце проживання, не підлягає до задоволення, оскільки не знаходить підстав для зміни вказаних обмежень, враховуючи, можливість звернення до правоохоронних органів дистанційно та закріплене ухвалою суду від 23.10.2025 право на отримання медичної допомоги під час дії цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 176, 177, 181, 193, 194, 196, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 цілодобово залишати житло у за місцем своєї реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 (за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту).

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

прибувати за кожною вимогою до суду;

заборонити цілодобово залишати місце свого проживання, а саме домоволодіння по АДРЕСА_1 ;

утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Встановити строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладених обов`язків до 23.02.2026.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ВПД №3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області для виконання.

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7