Справа № 291/1143/25
Провадження №1-кп/291/131/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ружин кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Ружин, Ружинського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресую: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з прийняттям Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 з метою визначення стану здоров`я, ОСОБА_4 04.09.2025 пройшов військово-лікарську комісію та визнаний придатним до військової служби.

В подальшому, 05.09.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 вручено повістку про прибуття до пункту попереднього збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 07 год. 00 хв. 06.09.2025 та оголошено зміст вказаної повістки.

ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, від отримання повістки відмовився, порушуючи порядок комплектування Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, керуючись небажанням бути призваним для несення служби в рядах Збройних Сил України, у визначену дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 для відправки у команду по мобілізації не з`явився, чим порушив, вимоги ст. 65 Конституції України, вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вимоги Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію", тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав та суду дав покази про те, що 05.08.2025 йому вручили бойову повістку в РТЦК та СП, яку він відмовився брати, про наслідки попереджали, фіксували все на відео. Підстав на відстрочку не має. ВЛК проходив, придатний. Дії ВЛК не оскаржував. Проходити службу не має бажання оскільки боїться за своє життя, та усвідомлення того що загинуло багато його друзів.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогост. 336 КК України, встановлені судом обставини повністю підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд вважає належними та допустимими, а саме:

-показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 , який повідомив суду, що в кінці літа ОСОБА_4 був доставлений, чи прийшов сам (точно не пам`ятає) до РТЦК та СП, по ВЛК він був придатний. Було вручено йому повістку, від отримання якої ОСОБА_4 відмовився. Наслідки про відмову від повістки обвинуваченому було роз`яснено, на що ОСОБА_6 відповів, що не хоче помирати. Про відмову складався акт.

-показаннями свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що дати не пам`ятає, але подія була цього року літом, обвинувачений був у РТЦК та СП і в його присутності відмовився від отримання бойової повістки. Хто вручав повістку він не пам`ятає, але ОСОБА_4 відмовився, все фіксувалося на відео, права про відмову були йому роз`ясненні.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що був свідком того, що ОСОБА_4 відмовився від отримання бойової повітки, складався акт, роз`яснювали наслідки.

Установлені судом обставини також підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які суд вважає належними та допустимими, а саме:

-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення № 6100 від 17.09.2025, згідно якого т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 повідомлено про скоєння громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченогост. 336 КК України;

-копією наказу т.в.о.начальникаБердичівського РТЦК та СП Житомирської області ОСОБА_9 № 26 від 24.02.2022 «Про проведення загальної мобілізації на території Бердичівського району»;

-довідкою військово лікарської комісії №2025-0904-1121-0599-7 від 04.09.2025, відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено 05.09.2025 медичний огляд ВЛК,відповідно до якої він визнаний придатним до військової служби;

-копією акту ІНФОРМАЦІЯ_3 про відмову від отримання повістки від 05.09.2025;

-копією розписки та повісткою на відправку, яку ОСОБА_4 відмовився отримувати;

-даними протоколу огляду предмету від 22.09.2025, у подальшому визнаного речовим доказом, а саме DVD-R 4.7GB із відеофайлом, на якому зафільмовано відмову від отримання повістки на відправку в команду ОСОБА_4 від 05.09.2025.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними та допустимими доказами для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування уКПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК Українисудом не встановлено, оскільки всі письмові та речові докази встановлені, зібрані та перевірені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначенихст. 87 КПК України, судом не встановлено. Досліджені в судовому засіданні речові докази, документи відповідають вимогам щодо їх отримання, проведення та оформлення, складені уповноваженими процесуальними особами відповідно, узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимогКПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи, судом встановлено не було.

Дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши докази, оцінивши їх в аспектіст. 94 КПКз точки зору належності, допустимості й достовірності, а також з`ясувавши передбаченіст. 91 вказаного Кодексуобставини, що належать до предмета доказування, суд вважає, що ці докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять факт вчинення обвинуваченим кримінально-караного діяння, передбаченогост. 336 КК Україниі вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, яке має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно з ст. 94 цього Кодексу. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України - оголошено про проведення загальної мобілізації.

Об`єктивна сторона злочину за ст. 336 КК України, яка інкримінована обвинуваченому, виявляється в бездіяльності - ухиленні будь-яким способом від призову за мобілізацією, на особливий період.

Безпосереднім об`єктом цього злочину є відносини, що забезпечують обороноздатність України, зокрема комплектування її Збройних Сил, на які відповідно до ч.2 ст.17 Конституції покладаються найважливіші функції: оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості.

Суспільна небезпечність ухилення від призову за мобілізацією обумовлена тим, що мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі - з загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України.

Суб`єктивна сторона злочину за ст.336 КК України- прямий умисел. Мотиви на кваліфікацію не впливають.

Суб`єкт - особа, що підлягає мобілізації. Відповідно дост. 19 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію`це: військовозобов`язані, що знаходяться в запасі, та громадяни, що підлягають на час мобілізації призову на військову службу і отримали мобілізаційні посвідчення (повістки).

Згідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 3 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначає загальну мобілізацію як складову частину організації оборони держави, змістом якої, зокрема, є переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу.

Саме це і є підставою криміналізації ухилення від призову за мобілізацією осіб, які підлягають такому призову.

Згідно з вимогами ч.3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

З огляду на наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Щодо особи обвинуваченого то судом установлено, що ОСОБА_4 , має середню освіту, не працює, в силу ст.89 ККУ раніше не судимий, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно дост. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно дост. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді від 03.11.2025, підготовленої Бердичівським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області відносно ОСОБА_4 , орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд, ураховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, те, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 ККУ раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, досудову доповідь, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, вважає, за необхідне призначити обвинуваченому покарання встановлене найнижчою межею санкції ст. 336 КК Україниу виді позбавлення волі, з реальним відбуттям покарання, без застосування положень ст.69,75 КК України.

Суд зазначає, що з урахуванням ситуації, яка наразі склалася в країні - збройною агресією РФ та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений ОСОБА_4 умисний нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпечність, тому звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації. (Постанова ВС колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 15 листопада 2023 року справа №641/1067/23 провадження №51-5308 км 23).

А тому, на думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме: оптичний диск з відеозаписом про відмову від отримання повістки ОСОБА_4 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався і на теперішній час підстав для його застосування не має.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Керуючись ст. ст.368,369,370,373,374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ:оптичний диск з відеозаписом про відмову від отримання повістки ОСОБА_4 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через через Ружинський районний суд Житомирської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1