УХВАЛА

01.10.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, внесене начальником СД ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000133 від 12.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач звернулася із указаним клопотанням, в якому послалася на те, що сектором дізнання відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000133 від 12.06.2025, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Житомирської окружної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 червня 2025 року у ОСОБА_5 , виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом. З цією метою останній заздалегідь підготував заборонене знаряддя лову, а саме пристрій для вилову риби «Павук». В подальшому, з метою реалізації зазначеного умислу, близько 06 год. 00 хв. 12 червня 2025 року ОСОБА_5 прибув на берег річки Тетерів, що в селі Станишівка, Житомирського району, Житомирської області. Там, за допомогою заздалегідь заготовленого пристрою для вилову риби «Павук» з берега річки Тетерів та реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, в порушення вимог чинного законодавства України, що регламентує використання природних ресурсів, ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 26, 27, 63 Закону України «Про тваринний світ» та не маючи належного законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, поставив заздалегідь заготовлений пристрій для вилову риби «Павук» порушуючи при цьому п.п.1 п.1 Розділу ІV «Правил любительського рибальства» затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 року №700, якими визначено, що: забороняється добування (вилов) такими знаряддями лову: сітками та пастками всіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком раколовок конструкції (хапка) та підсак, встановлених цими Правилами розмірів. Таким чином, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку риби та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, за допомогою забороненого знаряддя лову «Павук», здійснив незаконний вилов риби різних порід в загальній кількості 64 шт., а саме риба плітка в кількості 7 шт. (1564 грн. за екземпляр, загальною сумою 156400 грн.), риба плоскирка в кількості 28 шт. (1564 грн. за екземпляр, загальною сумою 10948 грн.), риба лящ в кількості 3 шт. (1649 грн. за екземпляр, загальною сумою 4947грн.), риба карась (сріблястий) в кількості 25 шт. (1581 грн. за екземпляр, загальною сумою 39525 грн.), риба короп 1 шт. (3706 грн. за екземпляр, загальною сумою 3706 грн.), внаслідок чого завдав істотної шкоди навколишньому природному середовищу, що становить 102918 гривні, тобто ОСОБА_5 , вчинив незаконний вилов водних, живих біоресурсів забороненими знаряддями у рибогосподарських водних об`єктах Житомирської області, чим заподіяв істотну шкоду Станишівській територіальній громаді. Після чого, ОСОБА_5 був виявлений співробітниками управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області.

За наведених обставин, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), дізнавач просить накласти арешт у виді заборони відчуження 1/4 частини самовільно побудованого будинку загальною площею 92,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до інформації з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_5 .

Дізнавач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

З метою забезпечення арешту майна та зважаючи на наведені стороною обвинувачення у клопотанні обставини, розгляд клопотання про накладення арешту на майно здійснюється без повідомлення підозрюваного, власника майна ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання слідчого не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що підрозділом дізнання відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України

У межах указаного кримінального провадження 22.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яка міститься у матеріалах клопотання, у приватній власності підозрюваного ОСОБА_5 перебуває частини самовільно побудованого будинку загальною площею 92,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру, щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В обґрунтування заявленого клопотання дізнавач зазначила, що метою накладення арешту на майно у даному випадку є забезпечення відшкодування шкоди, завданої вказаним кримінальним правопорушення (цивільний позов).

В матеріалах клопотання міститься цивільний позов до відповідача ОСОБА_5 з вимогами щодо стягнення з нього шкоди, завданої кримінальним проступком у розмірі 102918 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною першою статті 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Таким чином, з огляду на встановлені в ході розгляду клопотання обставини, враховуючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя вважає, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною розміру шкоди зазначеної у цивільному позові, оскільки 1/4 частина самовільно побудованого будинку який належить на праві власності ОСОБА_5 значно перевищує суму заявленої шкоди в кримінальному провадженні (заявленому цивільному позові).

З огляду на вищевикладене, заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про арешт майна, внесене начальником СД ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000133 від 12.06.2025 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1