Провадження № 1-кс/161/6276/25
У Х В А Л А

про відмову у скасуванні арешту на майно

м. Луцьк 05 листопада 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання володільця майна ОСОБА_3 про скасування арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області звернувся володілець майна ОСОБА_3 , з клопотанням про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Луцького міськорайоного суду Волинської області від 29 травня 2025 року, а саме, на майно, вилучене 13.05.2025 року під час обшуку, зокрема на мобільний телефон Appie iPhone 15 Pro Max (MU683LL/A), у сірому чохлі, що належить мені ОСОБА_3 ; мобільний телефон «iPhone 14 Plus», що належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон «iPhone 12 Pro Max», що належить ОСОБА_5 .

Своє клопотання володілець майна мотивує тим, що станом на 15 жовтня 2025 року минуло понад п?ять місяців із моменту вилучення телефонів, проте орган досудового розслідування не вжив жодних реальних процесуальних заходів щодо нього. У нього виникли обґрунтовані сумніви, що не призначено жодної судової технічної або комп?ютерно - технічної експертизи для дослідження вмісту телефонів; експертиза не проводиться або тривалий час безпідставно не завершується; речовий доказ фактично утримується без процесуальної необхідності, що може свідчити про зловживання службовими повноваженнями слідчих (детективів) місцевого БЕБ. Тривале безпідставне утримання особистого засобу зв?язку без активних слідчих дій порушує його конституційні права власності, права на приватність, листування, особисте життя та суперечить вимогам статей 2, 28, 100, 170, 171, 174 КПК України. На його думку, орган досудового розслідування не довів наявності жодних обставин, які б виправдовували подальше утримання телефону, не вказав, які саме відомості з нього мають доказове значення, та не надав доказів призначення або проведення експертизи, а тому просить слідчого суддю скасувати арешт, який накладений на вказане майно.

В судове засідання не з`явилися володілець майна, детектив та прокурор, однак, подали суду клопотання в якому володілець майна просив судовий розгляд проводити без його участі, клопотання повністю підтримував, детектив просив судовий розгляд проводити без його участі, в задоволенні клопотання просив відмовити, а тому, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України судове засідання проводиться за їх відсутності, а також не здійснюється фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді.

Оглянувши матеріали клопотання та долучені до нього документи, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2025 року задоволено клопотання та накладено арешт на майно, вилучене 13.05.2025 року під час обшуку, зокрема на мобільний телефон Appie iPhone 15 Pro Max (MU683LL/A), у сірому чохлі, що належить мені ОСОБА_3 ; мобільний телефон «iPhone 14 Plus», що належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон «iPhone 12 Pro Max», що належить ОСОБА_5 .

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Так, обґрунтованість арешту обумовлюється наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; співвідношенням майна, на яке накладено арешт, з заявленою у клопотанні метою; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди); обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Зважаючи на приписи ст. 309 та ст.174 КПК України, у випадку, коли особа (підозрюваний, інший власник або володілець майна) вважає накладення арешту необґрунтованим, він може: 1) оскаржити відповідну ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку, або 2) заявити клопотання про скасування арешту такого майна на підставі ст. 174 КПК України. Однак одна і та ж підстава не може бути предметом неодноразового розгляду різними судами (слідчими суддями).

Слід звернути увагу, що реалізація права на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна обумовлена не тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим заходом забезпечення кримінального провадження протягом його дії. Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених уст. 174 КПК України- необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

На даний час досудове розслідування триває.

Доказів, що в органу досудового розслідування відпала потреба у накладеному арешті, слідчому судді власником майна ОСОБА_3 не надано.

Як при накладенні арешту, так і під час первісного розгляду клопотання про скасування арешту майна, детективом зазначалось, що за обставинами кримінального правопорушення, яке розслідується, накладено арешт на вищевказане майно ухвалою слідчого судді було накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, мобільний телефон, який був тимчасово вилучений 13.05.2025 у ході проведення обшуку, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а саме містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання про арешт майна детективом було доведено існування обставин, які передбачені п.1 ст. 170 КПК України.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Існують ризики того, що у разі не накладення арешту можливо відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

Вимоги арешту майна, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 1ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно вимог ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна, з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту, поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, слідчий суддя зазначає, що арешт майна накладено у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи заявника, що арешт накладено необгрунтовано не приймаються.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

А як вбачається з клопотання, ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про скасування арешту на майно, а саме на мобільний телефон «iPhone 14 Plus», що йому не належать, а належить ОСОБА_4 та мобільний телефон «iPhone 12 Pro Max», що належить ОСОБА_5 .

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що існує необхідність арешту майна на даний час з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому клопотання про скасування арешту майна є передчасним та в його задоволенні слід відмовити.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що відмова в задоволенні клопотання про скасування арешту майна не позбавляє особу права повторно звернутись до суду з відповідним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання володільця майна ОСОБА_3 про скасування арешту на майно - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженю не підлягає.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1