Справа № 473/5611/24
Номер провадження1-кп/473/18/2025
ВИРОК

іменем України

"16" вересня 2025 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження № 0000875 від 20.08.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ, Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Учасники кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_6 ,

потерпілий: ОСОБА_7 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

захисник: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої етап і 106 І Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року «2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №21 19- IX, та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ), Указом Президента України №49/2024 віл 13.02.2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні та діяв на час вчинення вказаних діянь.

ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що в країні оголошено воєнний стан, 06 серпня 2024 року в проміжок часу з 17:00 по 1 7:1 8 годин, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, перебував на території КГІ КНП «Вознесенська багатопрофільна лікарня» BMP, яке розташована за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. 228 ї Стрілкової Дивізії, 26. Позаду споруди «Кабінет Довіри» поблизу кам`яного паркану ОСОБА_5 побачив двоколісний велосипед синього кольору марки «OSKAR Х-CROSS» із розміром шин «26X2.125 (57-559)», який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_9 .

В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав двоколісний велосипед синього кольору марки «OSKAR Х-CROSS» із розміром шин «26X2.125 (57-559)» вартістю 5716,67 гривень, який знаходився біля паркану на території КП КНП «Вознесенська багатопрофільна лікарня» BMP за вищевказаною адресою, в подальшому з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 5716,67 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, та зазначив, що не бачив потерпілого та вважав, що велосипед спеціально залишили на смітнику. При цьому розумів, що велосипед йому не належить. Згодом видав велосипед працівникам поліції. Про вчинене шкодує.

Позиція захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_10 .

Так, захисник ОСОБА_8 зазначив, що згідно фактичних даних з протоколу огляду місця події від 20.08.2024 велосипед було залишено власником ОСОБА_9 на смітнику. Із повідомленням про те. що велосипед нібито було викрадено 06.08.2024 ОСОБА_9 звернувся до поліції 20.08.2024, на чотирнадцятий день після його зникнення. Що підтверджується фактичними даними з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення(або таке, що готуються) від 20.08.2024. Вказане на його думку можливо пояснити лише тим, що ОСОБА_9 06.08.2024 залишив велосипед біля смітника Вознесенської ЦРБ і на два тижні забув про його існування. Вважає, що фактичні дані з показань ОСОБА_5 , наданих ним під час судового розгляду, він 06.08.2024 активних дій, спрямованих на вилучення велосипеду з володіння ОСОБА_11 , не вчиняв, не мав можливості ідентифікувати власника велосипеда, виявивши велосипед біля смітника, вирішив, що власник його викинув і вважав велосипед знахідкою. У постанові від 20.03.2018 у справі №464/3742/15-к Касаційний кримінальний суд Верховного Суду сформулював наступну правову позицію: на відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г). особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Отже, в діях ОСОБА_12 по набуттю 06.08.2024 у володіння велосипеду відсутній склад злочину, визначеного ч.4 ст. 185 КК України, що відповідно до вимог п.З ч.І ст. 373 КПК України є підставою для ухвалення відносно нього виправдувального вироку у даному кримінальному провадженні.

Позиція потерпілого ОСОБА_9 .

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що на почтаку серпня він збирав ящики на території лікарні, та під час цього процесу бачив обвинуваченого. В цей час його велосипед стояв біля стіни. Коли він збирав ящики, він побачив, що обвинувачений ОСОБА_5 слідкує за його діями. Згодом він пішов до туалету, який знаходився поруч. Вийшовши з туалету, він побачив, що велосипеду немає. На наступний день він поїхав на ринок, де люди сказали, що його велосипед продали і він звернувся до поліції. Розмір покарання просив залишити на розсуд суду, карати просив не суворо.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Так, вина обвинуваченої підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

-витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000875 від 20.08.2024 /а.с.к.п. 7/;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) /а.с.к.п. 25/;

-протоколом огляду місця події від 20.08.2024 /а.с.к.п. 26/;

-заявою ОСОБА_5 про добровільну видачу працівникам поліції велосипеду марки «Оскар», який 06.08.2024 він взяв на території Вознесенської лікарні /а.с.к.п. 31/;

-протоколом огляду предмету від 21.08.2024/а.с.к.п/;

-постановою про взяття та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 21.08.2024, відповідно до якї визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000875 від 20.08.2024 в якості речового доказу: - велосипед синього кольору марки «Oscar X-CROSS», який було повернуто на зберігання потерпілому ОСОБА_9 під розписку про зберігання /а.с.к.п. 35-36/;

-висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 21.08.2024 № 4072/24, відповідно до якого ринкова вартість двоколісного велосипеда синього кольору марки OSCAR X-CROSS , із розміром шин «26X2.125 (57-559)», бувшого у використанні (з урахуванням зному), станом на 06.08.2024 становила: 5713,67 грн. (п`ять тисяч сімсот шістнадцять гривень 67 коп.) /а.с.к.п. 39-43/;

Статтями 337, 338 ЦК України визначено, що особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі. Особа,яка знайшла загублену річ у приміщенні або транспортному засобі, зобов`язана передати її особі, яка представляє володільця цього приміщення чи транспортного засобу. Якщо особа,яка має право вимагати повернення загубленої речі, або місце її перебування невідомі, особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана заявити про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування. Особа, яка знайшла загублену річ, має право зберігати її у себе або здати на зберігання Національній поліції,або органові місцевого самоврядування,або передати знахідку особі, яку вони вказали. Особа, яка знайшла загублену річ, відповідає за її втрату, знищення або пошкодження в межах її вартості лише в разі свого умислу або грубої необережності.

Особа, яка знайшла загублену річ, набуває право власності на неї після спливу шести місяців з моменту заявлення про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування, якщо: 1)не буде встановлено власника або іншу особу, яка має право вимагати повернення загубленої речі; 2) власник або інша особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, не заявить про своє право на річ особі, яка її знайшла, Національній поліції або органові місцевого самоврядування.

Отже особа, яка знайшла загублену або залишену власником річ, зобов`язана у найкоротший розумний термін повідомити власника чи заявити про знахідку Національній поліції або органу місцевого самоврядування.

За нормативним визначенням крадіжка (ст.185 КК України) це вчинене з корисливих мотивів таємне заволодіння майном, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права.

Зовнішні прояви знахідки і крадіжки можуть співпадати, зокрема можуть полягати у вилученні чужого майна з того місця, де воно загублене чи залишене власником, тому основним критерієм для розмежування дій є суб`єктивна сторона вчиненого (психічне ставлення особи до вчиненого і наслідків, мета, наміри, мотиви).

Для правильної кваліфікації дій особи у цій ситуації необхідно враховувати місце перебування речі, можливість власника повернутися за річчю, активність дій особи, яка виявила чуже майно, її наступна поведінка.

Верховний Суд у своїх висновках вказав, що «Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала кому належить це майно, мала підстави вважати де знаходиться власник речі і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна. На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна» (справа № 128/984/17 від 23.06.2020, № 761/31918/14-к від 18.07.2019).

Так, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що на початку серпня він збирав ящики на території лікарні, та під час цього процесу бачив обвинуваченого. В цей час його велосипед стояв біля стіни. Коли він збирав ящики, він побачив, що обвинувачений ОСОБА_5 слідкує за його діями. Згодом він пішов до туалету, який знаходився поруч. Вийшовши з туалету, він побачив, що велосипеду немає. На наступний день він поїхав на ринок, де люди сказали, що його велосипед продали і він звернувся до поліції.

Встановленні в даному кримінальному провадженні обставини свідчать про умисел обвинуваченого саме на заволодіння чужим майном. Так, між згубою і викраденням пройшло не більше декількох хвилин, потерпілому було відоме місце залишення велосипеду, водночас обвинувачений не вживав заходів з`ясувати кому він належить, швидко залишив місце події, не звернувся до адміністрації лікарні, не повідомив про знахідку органи Національної поліції чи місцевого самоврядування, натомість зберігав велосипед вдома упродовж чотирнадцяти днів, і повернув тільки після встановлення місця зберігання велосипеду.

Таким чином. показання потерпілого ОСОБА_9 повністю спростовують версію сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_13 розцінював велосипед як знахідку.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву в своїй належності та допустимості не викликають.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України доведена в повному обсязі.

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений ОСОБА_5 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить часткове визнання вини.

Обставини, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.

Мотиви призначення покарання, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд виходить з наступних обставин та враховує характер та ступінь тяжкості скоєного їм кримінального правопорушення, яке є злочином проти власності та щиро розкаюється в скоєному.

При цьому судом також враховується висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого, беручи до увагу інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_5 його спосіб життя, а також високий ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому випадку та за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання кримінальних правопорушень, участь у виховних заходах та соціально-корисної діяльності, проведення індивідуально профілактичної роботи спільно з правоохоронними органами.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_5 , його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я (24.03.2022 рішенням ВЛК був визнаний непридатним та виключений з військового обліку по гр. 2 ст. 26а (наказ МОУ від 14.08.2008 № 402), рівень культури та освіти, сімейний стан, соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він має середню освіту, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, позиції прокурора, потерпілого, матеріальний збиток якому відшкодовано в повному обсязі і який просив покарання визначити на розсуд суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а також інші обставини кримінального провадження, при наявності пом`якшуючої покарання обставини та відсутності обтяжуючої обставини покарання, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , його ставлення до вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити вид основного покарання в виді позбавлення волі в межах санкції визначених ч.4 ст. 185 КК України для даного виду покарання.

До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

З врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , з врахуванням позиції прокурора яка вважали за необхідне та просила суд призначити обвинуваченому основний вид покарання в виді позбавлення волі, потерпілого, який просив суд призначити покарання на розсуд суду, захисника, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без відбування основного покарання, із застосуванням випробування, відповідно до ст. ст.75 - 78 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі звільнено, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом, передбачені ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а крім того приймає рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369 - 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України в виді позбавлення волі строком на 05 /п`ять/ років

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, за цим вироком та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 березня 2023 року (єдиний унікальний номер судової справи №473/1213/25), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , призначити покарання в виді 05 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного основного покарання звільнити, встановивши йому строк випробування 03 /три/ роки, зобов`язавши обвинуваченого, у відповідності до вимог п.1 та п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі території України без дозволу органу пробації.

Речові докази за кримінальним провадженням:

- велосипед синього кольору марки «Oscar X-CROSS», який було повернуто на зберігання потерпілому ОСОБА_9 під розписку про зберігання залишити ОСОБА_9 як його власнику;

Процесуальнi витрати, які документально підтверджені в судовому засіданні, на суму 320/триста двадцять/ гривень 00 копійок за проведення судово-товарознавчої експертизи від 21.08..2024 № 4072/24 стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави /отримувач: Миколаїв.ГУК/ТГ м.Вознесенськ, розрахунковий рахунок: UA0014446, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України /ЕАП/, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1