Провадження № 11-сс/811/3638/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2025 року у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 від 01.12.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000001 від 15.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України було відмовлено.

На ухвалу слідчого судді представник Міністерства юстиції України - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження; ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу Міністерства юстиції України.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що ухвала слідчого судді надійшла на адресу Мінюсту 19.12.2025 та зареєстрована за № .

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, передчасною та такою, що порушує норми КПК України.

Стверджує, що з оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, вбачається, що досудове розслідування проведено неповно, оскільки слідчим під час досудового розслідування помилково встановлено обставини нібито про те, що охоронюваним законом державним інтересам в даному випадку не було заподіяло істотної шкоди.

Вказує, що закриваючи кримінальне провадження, слідчий не вказав, в чому саме полягає діяння, хто є суб`єктом його вчинення, не встановив наявності суб`єктивної сторони діяння, а також не конкретизував об`єктивної сторони діяння, обмежившись лише переліченням певних фактів, без підтвердження їх належними доказами.

Вважає, що з тексту оскаржуваної постанови не зрозуміло, на підставі яких зібраних в рамках кримінального провадження доказів, слідчий встановлював наявність або відсутність обставин, що мають значення для кримінального провадження.

На думку апелянта у даному випадку орган досудового розслідування неефективно розслідував кримінальне провадження від 15.07.2022 за № 0000001, внаслідок проведення якого не було притягнуто до відповідальності винних осіб, а відтак слідчий передчасно та необґрунтовано припинив досудове розслідування, не врахувавши істотної шкоди, яка була завдана державним інтересам, та неповно з`ясував обставини справи.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, прокурор та заявник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 скерувала клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників судового провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів колегія суддів дійшла наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Норми ч. 2 ст. 9 КПК України передбачають, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень..

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Тому таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

У разі закриття кримінального провадження постанова слідчого відповідно до вимог ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно з вимогами, передбаченими ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; ) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження, вказані вимоги процесуального закону дотримані.

Відмовляючи в задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України - ОСОБА_6 , слідчий суддя керувався тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 15.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, проведено достатньо повно і об`єктивно, а прийняте за результатами перевірки рішення - постанова про закриття кримінального провадження № 0000001 від 15.07.2022 на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України відповідає вимогам ст.110 КПК України, є законним та вмотивованим, його зміст відповідає фактичним обставинам справи.

Так, Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 15.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Кримінальне провадження розпочате на підставі заяви заступниці Міністра з питань Європейської інтеграції ОСОБА_8 щодо вчинення невідомими особами кримінального правопорушення відносно громадянина ОСОБА_9 та визнання Європейським судом в рішенні «Колодій проти України», порушення п.1 ст.6 та ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, із зобов?язанням виплатити грошові кошти з бюджету України. Невстановлені особи, які порушили права на свободи визначенні в Конвенції про захист людини та основоположних свобод своїми діями спричинили збитки Державному бюджету України на суму 1200 Євро (еквівалент 38815,56 грн.).

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 звернувся до Європейського суду з прав людини зі заявою, яка зареєстрована під номером 51722/19 стосовно порушення державою Україна пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме заявниця скаржилась, що тривалість цивільного провадження була несумісною з вимогою «розумного строку», і у неї не було ефективних засобів юридичного захисту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, Суд одноголосно дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_9 свідчить про порушення державою Україна пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зобов`язано сплатити заявнику 1200 (одна тисяча двісті) євро в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Відповідно до платіжного доручення № 12278 від 26.07.2021 з Державного бюджету України на рахунок ОСОБА_9 перераховано 38 815,56 гривень, що станом на дату перерахунку становило 1200 (одна тисяча двісті) євро.

Окрім цього, слідчим на підставі запиту отримано з Франківського районного суду м.Львова копії матеріалів цивільної справи №2-503/11. Крім того, здійснено виклик з метою допиту в процесуальному статусі свідка ОСОБА_9 , однак відповідно до матеріалів кримінального провадження, будучи належним чином повідомленою, остання на виклик не з`явилася.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий зважив також на наступні обставини.

Частиною 1 статі 367 КК України передбачено кримінальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом права, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Відповідно до положень даної статті, об`єктивною стороною службової недбалості є наявність трьох обов`язкових ознак: діяння - невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них; наслідків, що виявляються у завданні істотної шкоди охоронюваним законом права, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб та причинним зв`язком між діяннями та наслідками.

Неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків є діями службової особи в межах покладених на нею обов`язків, які виконані нею не відповідно до вимог інтересів служби.

Кримінально караними ці діянні будуть тоді, коли обов`язки, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбаченні у ст. 367 КК України наслідки, а також має бути наявний безпосередній зв`язок між невиконанням чи неналежним виконанням службовою особою своїх службових обов`язків та заподіянням істотної шкоди охоронюваним законом права, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб.

Злочин, передбачений ст. 367 КК України є закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди (шкоди, яка в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян) охоронюваним законом права, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб.

Згідно з п.3 примітки ст. 364 КК України істотною шкодою у ст. 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Відповідно до п. 12 Постанови Великої Палати ВС України від 05.12.2018 (справа №301/2178/13-к), виходячи з буквального розуміння змісту пункту 3 примітки до статті 364 КК України, істотна шкода може мати виключно матеріальний вимір або перераховуватися в матеріальний еквівалент. Зокрема, як зазначено у наведеній постанові Верховного Суду України, за конкретних обставин справи, наслідки нематеріального характеру, які піддаються грошовій оцінці (реальна шкода) та відповідно до такої оцінки досягли встановленого розміру («істотної шкоди» чи «тяжких наслідків») із заподіянням шкоди охоронюваним Конституцією України чи іншими законами правам та свободам людини і громадянина (соціального, політичного, морального, організаційного чи іншого характеру), можуть бути із: спричинення фізичної шкоди - витрати на лікування чи протезування потерпілої особи; порушення законних прав та інтересів громадян - витрати на відновлення таких прав (виплати незаконно взятому під варту чи ув`язненому або незаконно звільненому з роботи чи навчання, відшкодування за невиконання судового рішення, компенсація шкоди від поширення відомостей, які ганьблять особу тощо); політичної шкоди (витрати на проведення нових виборів та заходів антитерористичного характеру тощо); організаційної шкоди (витрати на відновлення роботи установи). Верховний Суд України акцентував увагу, що обчислення розміру таких витрат має бути належним чином підтверджено (в тому числі цивільним позовом як підтвердження факту та розміру реальної майнової шкоди).

За правилами пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно підп. 169.1.1. п. 169.1. ст. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга складає 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня звітного податкового року складав 2279 гривні. Тому, податкова соціальна пільга у 2021 році складала (2684 грн. ? 0,5) = 1139,5 гривні.

З огляду на вищевказане для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 367 КК України потрібно, щоб її діями було завдано шкоди на суму, яка дорівнює або перевищує 113 950 грн. 00 коп. (1139,5 гривень ? 100), а в даному випадку збитки Державному бюджету України були спричинені на суму 1200 Євро (що в еквіваленті дорівнює 38815,56 грн.).

Враховуючи вище викладене, у кримінальному провадженні №0000001 від 15.07.2022 встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, а тому керуючись ст.ст. 40, 110 та п.2 ч. 1 ст.284 КПК України, прийнято рішення про закриття кримінального провадженні.

При цьому, за результатами апеляційної перевірки, апеляційний суд вважає, що в даному провадженні у повній мірі досліджено та проаналізовано зібрані у встановленому законом процесуальному порядку докази, за результатами чого винесено обґрунтовану постанову про закриття кримінального провадження.

Посилання апелянта на не проведення слідчим всіх необхідних слідчих дій, не знайшли свого підтвердження як слідчим суддею під час розгляду скарги, так і в ході апеляційного перегляду ухвали слідчого судді та постанови про закриття кримінального провадження.

Як вважає апеляційний суд, встановлення фактичних обставин подій у кримінальному провадженні №0000001 від 15.07.2022, як і належна оцінка доказів у цьому кримінальному провадженні, обумовили прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367КК України.

Жодних належних доказів на спростування цих висновків скаржником апеляційному суду не надано.

В свою чергу, як вважає апеляційний суд, приймаючи рішення слідчий суддя повно та всебічно дослідив обставини закриття кримінального провадження та дав належну оцінку доказам, які були зібрані в ході досудового розслідування та дійшов правильних висновків про законність постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Доводи та обставини викладені представником Міністерства юстиції України ОСОБА_6 в її скарзі на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та у апеляційній скарзі на ухвалу слідчого судді щодо викладених обставин кримінального правопорушення, були належно перевірені слідчим у ході досудового розслідування, та слідчим суддею під час судового розгляду скарги останньої, спростовуються матеріалами судового та кримінального проваджень.

Підстави для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити представнику Міністерства юстиції України - ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: