провадження № 11-сс/991/778/25
слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі захисника ОСОБА_6 - в режимі відеоконференцзв`язку,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.11.2025 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000766 від 02.09.2020 р. відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, -

в с т а н о в и л а:

26.11.2025 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга, яку цього ж дня призначено до апеляційного розгляду.

1.Короткий зміст оскаржуваної ухвали та апеляційної скарги.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання детектива НАБУ ОСОБА_9 , погоджене з прокурором САП ОСОБА_7 , та застосовано до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, та визначено заставу у розмірі 20 000 000 грн., з покладенням на підозрюваного у разі внесення застави обов`язків, визначених п. п. 1-4, 8-9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині визначення розміру застави, застосованої до підозрюваного ОСОБА_8 , та постановити нову ухвалу, якою зменшити розмір застави до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вважає розмір застави, визначений оскаржуваною ухвалою, таким, що не відповідає ст. ст. 177, 182 КПК України, ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини, через його непомірність для підозрюваного, що фактично позбавляє його можливості звільнення під заставу, перетворюючи запобіжний захід на безальтернативне тримання під вартою. Під час судового розгляду ОСОБА_8 повідомив слідчого суддю, що розмір його заробітної плати складає приблизно 25 тис. грн. щомісяця, а його дитина є інвалідом першої групи та перебуває на лікуванні за межами України. Також, ОСОБА_8 не має наміру переховуватися від слідства, оскільки за власним бажанням повернувся із-за кордону до України, знаючи про існування кримінального провадження. За таких обставин, вважає, що застосування до ОСОБА_8 надмірної застави порушує його конституційне право на свободу і призводить до дискримінації, суперечить цілям застосування запобіжного заходу, перетворюючи заставу на засіб покарання та примусу.

2.Узагальнений виклад позицій учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Прокурор ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність. Зауважив, що сторона обвинувачення зверталась до слідчого судді з клопотанням про застосування набагато більшого розміру застави, втім, слідчий суддя врахував доводи захисту щодо майнового стану підозрюваного та визначив такий розмір застави, який здатен забезпечити завдання кримінального провадження. З наведених підстав, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

3. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

За змістом клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , яке було предметом розгляду слідчого судді, детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування, а прокурорами САП - процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000766 від 02.09.2020 р., зокрема за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_8 у період з травня по грудень 2019 року, будучи в.о. начальника ДП «Чоразморшлях», розуміючи, що підприємство готується до приватизації, про що вже були прийняті відповідні рішення Фонду державного майна України та Міністерства інфраструктури України, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, у період з травня по грудень 2019 року вирішив протиправно обернути на свою користь чуже майно - а саме, майновий комплекс Головної бази технічного обслуговування флоту, розташованої у смт. Олександрівка, м. Чорноморськ, Одеська область, який є державною власністю і належить ДП «Чоразморшлях» на праві господарського відання. При цьому, достовірно знаючи про наявність виконавчого провадження про стягнення з ДП «Чоразморшлях» коштів на користь фізичних і юридичних осіб на загальну суму 37 737 221,10 грн., з метою реалізації злочинного умислу, розуміючи, що відчуження державного майна, належного ДП «Чоразморшлях» на праві господарського відання, без погодження з органом управління та ФДМУ неможливе, ОСОБА_8 розробив злочинний план, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом примусового відчуження майна органами виконавчої служби на користь заздалегідь визначених осіб за заниженою вартістю. Втім, таке майно не підлягало відчуженню у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», протягом трьох років з дня набрання чинності Законом № 145-IX, тобто до 20.10.2022 року.

Розуміючи, що реалізувати злочинний план самостійно неможливо, ОСОБА_8 залучив до злочинної діяльності як виконавця ОСОБА_10 , з яким підтримував дружні відносини, як пособника ОСОБА_11 , яка раніше оцінювала майно ДП «Чоразморшлях», як співорганізатора ОСОБА_12 , який був зацікавлений у незаконному набутті державного майна за заниженою вартістю. При цьому, взявши на себе роль організатора та виконавця, ОСОБА_8 визначив коло осіб, залучених до вчинення злочину, розробив злочинний план, розподілив між учасниками функції, підшукав «покупця» державного майна. Роль ОСОБА_12 у досягненні спільної злочинної мети полягала у забезпеченні фінансування злочину, створенні товариства з обмеженою відповідальністю, до статутного фонду якого буде передано нерухоме майно, придбане ОСОБА_10 на торгах, а саме ТОВ «Чорномор-Бризбуд». Роль ОСОБА_10 полягала у забезпеченні придбання на торгах майнового комплексу за заниженою вартістю шляхом спотворення результатів торгів, не допустивши перемоги у торгах непідконтрольного учасника, реєстрації майна на своє ім`я та його подальшій передачі до статутного капіталу ТОВ, створеного ОСОБА_12 . У свою чергу, ОСОБА_11 як пособник, будучи директором та оцінювачем ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада», видала завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна ДП «Чоразморшлях» із визначенням істотно заниженої вартості - 6 455 494,74 грн., для надання органу, що здійснює виконавче провадження.

Натомість, згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 24.11.2021 р., ринкова вартість відповідного об`єкта становить 59 717 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 , будучи в.о. начальника ДП «Чоразморшлях», діючи у співучасті з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , організував заволодіння виробничим будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами ДП «Чоразморшлях», загальною площею 3026 кв.м, вартістю 59 717 000 грн., виконавши тим самим частину дій, що складають об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що заборгованість ДП «Чоразморшлях» за виконавчими документами у зведеному виконавчому провадженні становить понад 37 млн. грн., а перерахування коштів боржнику за наявності відкритих виконавчих проваджень, можливе лише після задоволення всіх вимог кредиторів за виконавчими документами, з метою розтрати чужого майна розробив злочинний план, який впроваджував поетапно.

Зокрема, він як в.о. начальника ДП «Чоразморшлях» відкрив банківський рахунок, забезпечив надходження до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листа про повернення надмірно стягнутих коштів, що надійшли від незаконної реалізації майна ДП «Чоразморшлях», після чого забезпечив перерахування одержаних коштів на рахунки підконтрольного товариства, а саме ТОВ «Байкорп», під виглядом сплати заборгованості «Amrut Dredging & Shipping Ltd» за управління суднами «Геническ» та «Херсонес». Водночас, компанія «Amrut Dredging & Shipping LTD» (Індія) договір про надання представницьких послуг із ТОВ «Байкорп» не укладала та доручень на представлення інтересів в Україні не видавала, на отримання коштів ТОВ «Байкорп» не уповноважувала.

Внаслідок реалізації зазначеного ОСОБА_8 , будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становием, незаконно і безоплатно розтратив кошти ДП «Чоразморшлях» в сумі 11 149 505,36 грн.

19.11.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у заволодінні (організації та виконанні) чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, а також у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах.

Ухвалюючи рішення про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею надана оцінка наявності обґрунтованості підозри, існуванню ризиків та іншим обставинам, які враховуються в порядку ст. 178 КПК України.

За результатом дослідження наданих сторонами доказів слідчий суддя погодився з доводами клопотання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів за обставин, викладених у клопотанні.

Крім того, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризиків, визначених п. п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, приховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно вплинути на свідків, інших підозрюваних у провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням встановлених обставин слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_8 не може бути застосовано інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою із визначенням застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначенні розміру застави слідчим суддею враховано обставини вчинення кримінальних правопорушень, майновий стан підозрюваного та дані, які характеризують його особу, а також вагомість встановлених ризиків. Відтак, при визначенні розміру застави слідчий суддя хоча і вийшов за межі, визначені ст. 182 КПК України, водночас, дійшов висновку про визначення застави у розмірі 20 млн. грн., який, на його думку, не є завідомо непомірним для підозрюваного. У випадку внесення застави на підозрюваного строком до 17.01.2026 року покладено обов`язки, визначені п. п. 1-4, 8-9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

4. Мотиви суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 не ставить під сумнів висновки оскаржуваної ухвали щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри, доведеності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а оскаржує лише розмір застави, визначений слідчим суддею.

Відповідно, перегляд оскаржуваної ухвали здійснюється виключно в цій частині.

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на наступні критерії, які слід врахувати під час визначення розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий та сімейний стан підозрюваного, зокрема матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Як вбачається зі змісту клопотання, злочини, передбачені ч. 5 ст. 191 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_8 повідомлено про підозру, відносяться до корупційних та є особливо тяжкими.

Згідно з абз. 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998 р., корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів. Випадки корупції, пов`язані з великими обсягами активів, які можуть складати значну частку ресурсів держави, ставлять під загрозу політичну стабільність і сталий розвиток цих держав.

Відтак, корупція є однією з основних загроз національній безпеці, яка підриває фінансову систему, наслідками чого може бути втрата країною політичних та економічних позицій на міжнародній арені, погіршення її іміджу, міжнародна ізоляція, скорочення чи навіть повне припинення зовнішніх інвестицій.

Вчинення корупційного злочину в.о. начальника ДП «Чоразморшлях» не лише підриває довіру суспільства до держави, але й до спроможності державних службовців захищати національні інтереси через використання посади для власного збагачення.

У даному випадку колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо виключності випадку та констатує, що вказані кримінальні правопорушення могли бути вчинені за наведених у клопотанні обставин, у тому числі й ОСОБА_8 , за рахунок його перебування на посаді в.о. начальника ДП «Чоразморшлях».

Як вбачається із матеріалів клопотання, офіційний дохід ОСОБА_8 за період 2004-2024 р.р. становить 2 707 780 грн (т. 1 а.с. 112-114). Крім того, з огляду на наявність у ОСОБА_8 фактичних шлюбних відносин із ОСОБА_13 , колегія суддів, оцінюючи майновий стан підозрюваного, бере до уваги і відомості про її доходи (т. 1 а.с. 137-144). Зокрема, за період 2021-2024 р.р. дохід останньої склав 33 904 107 грн. (т. 1 а.с. 112-117).

Крім того, ОСОБА_8 не є військовозобов`язаним, у зв`язку із чим в умовах воєнного стану неодноразово вільно виїжджав з України. У матеріалах провадження наявні дані, що у 2024 році ОСОБА_8 разом зі співмешканкою ОСОБА_13 проживав у Республіці Молдова. При цьому, покинувши Україну 24.04.2022 року, він повернувся лише 29.12.2024 року. Також, наразі ОСОБА_8 є засновником та керівником компанії «Societatea cu Rгspundere Limitatг SMART GRAIN TRADING», яка зареєстрована на території Республіки Молдова 23.11.2023 року (т. 1 а.с. 99-100).

При цьому, згідно протоколу огляду від 09.07.2025 р. інформації, яка містилася у мобільному телефоні ОСОБА_10 , виявлено листування з ОСОБА_8 , зі змісту якого вбачається, що останні обговорювали між собою відсоткове співвідношення отриманих грошових коштів від реалізації об`єкту злочинного посягання - виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами ДП «Чоразморшлях» (т. 3 а.с. 107-202).

Крім того, згідно з договором від 07.09.2020 р. про внесення змін № 1 до договору позики, 09.07.2018 року ОСОБА_8 взяв у ОСОБА_14 позику у розмірі 30 млн. грн, яку зобов`язався повернути до 17.09.2020 року (т. 1 а.с. 89). Враховуючи, що ОСОБА_14 є пов`язаною особою з ОСОБА_12 (т. 3 а.с. 79-83), а також з огляду на дату укладення договору про внесення змін до договору позики одразу після вчинення неправомірної вигоди, листування ОСОБА_15 зі ОСОБА_10 про розподіл коштів від заволодіння майном, слідчий суддя цілком обґрунтовано погодився з доводами сторони обвинувачення про те, що така позика може бути фактично платою ОСОБА_12 від вчинення ймовірного злочину.

Також, під час проведення 19.11.2025 року обшуку у житлі за місцем проживання ОСОБА_8 детективи вилучили розписку, згідно з якою 26.08.2024 року ОСОБА_8 позичив ОСОБА_16 50 000 євро. За змістом розписки кошти мали бути повернуті ОСОБА_8 до 31.12.2024 року, зокрема, по 2 000 євро щомісячно (т. 1 а.с. 90-96, 98).

Окрім того, у мобільному телефоні співмешканки ОСОБА_8 - ОСОБА_13 виявлено листування з іншою особою «Влад адвокат» від 30.06.2025 р., яка вимагає, ймовірно від ОСОБА_8 , щоб той повернув борг загалом у розмірі 234 тис. доларів США, поряд з цим, зазначивши, що борг за розписками значно більший (т. 1 а.с. 90-97).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що реальний майновий стан ОСОБА_8 є набагато вищим, аніж офіційно відображений.

Наведене також вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_8 має можливість здійснювати значні витрати, в тому числі на надання позик іншим особам, а так само запозичувати у інших осіб значні суми коштів, усвідомлюючи необхідність їх повернення, поряд із потребами здійснення звичайних соціально-побутових витрат.

Вирішуючи питання щодо майнового стану підозрюваного ОСОБА_8 , колегія суддів також бере до уваги, що останній є єдиним засновником ТОВ «Смарт Грейн Солюшнс» та ТОВ «Агенція нерухомості «Добре ім`я» зі статутними капіталами 1 млн. грн. та 5 млн. грн., відповідно (т. 1 а.с. 118-136).

Водночас, будь-якого нерухомого майна за ОСОБА_8 не зареєстровано, однак, наявне обтяження речових прав на нерухоме майно у вигляді арешту, накладене 11.09.2025 року (т. 1 а.с. 85). Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників, відповідне виконавче провадження стосується стягнення аліментів (т. 1 а.с. 84).

Зокрема, згідно судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 20.04.2022 р. (справа № 947/3506/22), з підозрюваного ОСОБА_8 щомісячно стягується на користь колишньої дружини ОСОБА_17 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення ними повноліття (т. 1 а.с. 80-81).

Крім того, у матеріалах клопотання наявні відомості, що ОСОБА_8 звертався до суду із заявою про розстрочення виконання відповідного судового наказу, проте зрештою його представник просив суд залишити цю заяву без розгляду (т. 1 а.с. 82-83).

Під час розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_17 зазначив про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів на двох неповнолітніх дітей у розмірі близько 200 тис. грн. Разом з цим, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 зазначає, що на утриманні ОСОБА_8 перебуває дитина-інвалід першої групи, яка наразі знаходиться на лікуванні за межами України. На думку колегії суддів, наявність у підозрюваного значного боргу по сплаті аліментів, в свою чергу, ставить під сумнів доводи захисту про утримання ним дитини-інваліда.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що через кілька днів після постановлення судового рішення про стягнення аліментів від 20.04.2022 року, підозрюваний ОСОБА_8 виїхав з України та повернувся лише 29.12.2024 року. Водночас, впродовж часу перебування за кордоном він мав фінансові ресурси для початку бізнесу, а також для надання 26.08.2024 року позики іншій особі у сумі 50 тис. євро. Також, 07.10.2025 року ОСОБА_8 створив ТОВ «Агенція нерухомості «Добре ім`я» зі статутним капіталом 5 млн. грн., а також, ймовірно, запозичив значні суми коштів у інших осіб. Сукупність вищенаведеного свідчить про достатній майновий стан підозрюваного, який явно перевищує його офіційні доходи.

Оцінюючи розмір визначеної слідчим суддею застави в контексті доводів апеляційної скарги захисту про її непомірність, колегія суддів також враховує, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , пов`язані із заволодінням майном державного підприємства вартістю 59 717 000 грн. та розтратою коштів цього підприємства у сумі 11 149 505,36 грн., а отже, заподіяні державі збитки є досить значними.

Керуючись своїм внутрішнім переконанням, що сформовано на підставі досліджених матеріалів провадження, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 двох особливо тяжких корупційних злочинів, доведеність існування чотирьох ризиків (що в апеляційній скарзі не заперечується), виходячи з принципу збереження балансу інтересів сторін кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що визначена слідчим суддею застава у розмірі 20 млн. грн., яка хоч і перевищує межі, визначені ст. 182 КПК України, проте не є явно непомірною для підозрюваного. Колегія суддів при цьому погоджується з висновком слідчого судді про те, що вказаний розмір застави буде належним запобіжником від реалізації наведених ризиків під острахом її втрати шляхом звернення в дохід держави у випадку порушення покладених на підозрюваного обов`язків, забезпечить виконання останнім таких обов`язків та утримає підозрюваного від перешкоджання розслідуванню, а також змусить його прибувати до слідчого, прокурора, суду.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для зміни визначеного слідчим суддею розміру застави.

5. Висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити ухвалу без змін.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги щодо необхідності визначення іншого розміру застави, з посиланням на неповноту врахування слідчим суддею обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим оскаржувана ухавала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 369-372, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.11.2025 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

ОСОБА_4