Справа № 362/3849/25
Провадження № 1-кп/362/569/25
ВИРОК

Іменем України

26.12.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Василькові Київської області матеріали кримінального провадження № 0000099, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, громадянина України, з вищою освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17.05.2023 вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 (залишеним без змін ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.10.2023) за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , засуджений вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2023 за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки. На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки, який обчислюється з моменту проголошення вироку, з покладенням передбачених статтею 76 КК України обов`язків. Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.10.2023 вирок ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2023 залишено без змін. Таким чином, вирок ІНФОРМАЦІЯ_2 набрав законної сили 10.10.2023.

14.11.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі орган пробації) надійшло розпорядження про виконання вироку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2023 стосовно ОСОБА_5 , після чого останній з 14.11.2023 був взятий на облік органом пробації для контролю виконання основного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки, а також додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

27.11.2023 з ОСОБА_5 проведено бесіду посадовими особами органу пробації, під час якої роз?яснено порядок та умови покарання за вироком суду, в тому числі у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та положення статті 34 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі ІНФОРМАЦІЯ_6 ), а також ОСОБА_5 ознайомлено з відповідальністю за ухилення від відбування даного покарання.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаного вироку суду та будучи 27.11.2023 ознайомленим з порядком відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки та незважаючи на попередження про наслідки порушення умов відбуття цього виду покарання, з метою невиконання вказаного вироку суду, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, 11.03.2025 о 12 год. 20 хв. в селі Рославичі Обухівського району Київської області по вулиці Спасо-Преображенська водій ОСОБА_5 керував транспортним засобом Delta XGJ 50Q, без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не маючи при собі посвідчення водія, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.04.2025 ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а отже, вказаними діями ОСОБА_5 ухилився від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю, а саме покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 389 КК України, а саме в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю.

ІІ. Позиція сторони обвинувачення

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений дізнавачем і затверджений прокурором 27.05.2025, та виступі під час судових дебатів.

Сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 389 КК України.

Під час судового розгляду прокурор вважала, що стороною обвинувачення надано суду належні, достатні та допустимі докази щодо доведення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до статті 91 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Прокурор зазначила, що вина ОСОБА_5 в пред`явленому обвинуваченні є повністю доведеною та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, які суд сприймав безпосередньо, зокрема, показаннями свідків, обвинуваченого та письмовими доказами.

В судових дебатах прокурор просила, враховуючи що обвинувачений свою провину визнав, його вина доведена в повному обсязі, з огляду на вчинення кримінального проступку під час іспитового строку призначити обвинуваченому покарання у виді двох років обмеження волі та із застосуванням статті 71 КК України остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі. Прокурор повідомила про відсутність речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні, а також про те, що запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

ІІІ. Позиція сторони захисту

Правова позиція сторони захисту відображена в усних показаннях обвинуваченого та виступах під час судових дебатів.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 389 КК України, визнав повністю та надав наступні показання. За викликом до органу пробації прибув вчасно, де йому роз`яснили суть та обставини відбування покарання та наслідки порушення іспитового строку. Підтвердив, що дійсно керував мопедом, оскільки займався його ремонтом та необхідно було перекотити мопед до місця ремонту, під час чого його зупинила патрульна поліція. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, у зв`язку з чим на нього працівниками поліції було складено протокол за частиною першою статті 130 КУпАП. Під час розгляду цього протоколу був присутній в судовому засіданні, свою провину визнав, підтвердив, що керував транспортним засобом, в подальшому постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП не оскаржував. В судовому засіданні щиро розкаявся, визнав, що йому не можна було сідати за кермо мопеда, оскільки він був позбавлений права керування, розуміє, що вчинив кримінальний проступок під час іспитового строку.

В судових дебатах обвинувачений ОСОБА_5 ще раз вибачився, свою провину визнав та просив призначити покарання у виді штрафу, оскільки у нього на утриманні матір похилого віку, за якою він доглядає.

В судових дебатах захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 зазначив, що його підзахисний щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, дав визнавальні покази, позитивно характеризується, має на утриманні матір похилого віку, тому просив призначити покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

ІV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 389 КК України, крім його визнавальних показів, наданих в судовому засіданні, також підтверджується письмовими доказами, дослідженими в процесі судового розгляду:

- вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2023 у справі № 362/3500/20, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки. На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, із встановленням іспитового строку 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України (т.1 а.с.40-41, 63-66);

- ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.10.2023, якою вирок ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2023 у справі № 362/3500/20, ухвалений щодо ОСОБА_5 , залишено без змін (т.1 а.с.80-83);

- розпорядженням від 06.11.2023 про виконання вироку, що набрав законної сили, яке надійшло до органу пробації 14.11.2023 (т.1 а.с.75);

- підпискою ОСОБА_5 від 27.11.2023, якою йому роз`яснено про порядок та умови відбування призначеного покарання та попереджено про відповідальність за ухилення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки (т.1 а.с.94);

- постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.04.2025 у справі № 362/1982/25, якою встановлено, що ОСОБА_5 11.03.2025 о 12:20 год. у селі Рославичі Обухівського району Київської області по вул. Свято-Преображенська керував транспортним засобом Delta XGJ 50Q, без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене почервоніння шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук) та у порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. ОСОБА_5 був присутній у судовому засіданні при розгляді вказаної справи, вину свою визнав та підтвердив, що керував транспортним засобом та на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначеною постановою ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (т.1 а.с.60-62);

- письмовим поясненням ОСОБА_5 від 05.05.2025, наданими провідному інспектору органу пробації, в яких він підтвердив, що 10.04.2025 притягнутий до адміністративної відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_7 за частиною першою статті 130 КУпАП,, а також те, що 27.11.2023 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами та попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання у виді заборони керування транспортними засобами буде притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 КК України (т.1 а.с.51);

- клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів від 13.05.2025, а саме до особової справи №06/33/ПД/20/23 відносно ОСОБА_5 , яка зберігається в органі пробації (т.1 а.с.52-55);

- ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.05.2025 у справі № 362/3445/25, якою надано дозвіл дізнавачу відповідного органу поліції тимчасовий доступ до матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , які знаходяться в органі пробації (т.1 а.с. 56);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 26.05.2025 та описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, та, власне, самою копією особової справи № 06/ЗЗП/2023 засудженого ОСОБА_5 (т.1 72-250);

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 09.05.2025 було внесено відомості про заяву про вчинення кримінального правопорушення, правова кваліфікація якого передбачена частиною першою статті 389 КК України.

Судом також досліджено інші документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Усі зазначені документи сумнівів у їх достовірності не викликають, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що вона працює провідним інспектором в органі пробації та веде справу ОСОБА_5 , який був засуджений вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки, та звільнений на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. Повідомила, що ОСОБА_5 був запрошений до органу пробації, де йому було роз`яснено про відбування ним іспитового строку, вимоги додаткового покарання та відібрано відповідну підписку про те, що він не має прав керувати транспортними засобами. Посвідчення водія у ОСОБА_5 не було, оскільки він його втратив. Профілактичні бесіди з обвинуваченим проводилися один раз на три місяці. Після надходження до органу пробації постанови суду про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП звернулися до органів поліції про вчинення ОСОБА_5 під час іспитового строку кримінального правопорушення за частиною першою статті 389 КК України.

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що вона є начальником органу пробації, де перебуває на обліку засуджений ОСОБА_5 , щодо якого 14.11.2023 на виконання надійшов вирок ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2023. 27 листопада 2023 року ОСОБА_5 було ознайомлено з порядком виконання покарання. Коли надійшла постанова суду про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, він був 05.05.2023 викликаний для надання пояснень до органу пробації. Після цього, 08.05.2023, повідомлення про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності було направлено до відповідного органу поліції. На даний час ОСОБА_5 з обліку не знятий, оскільки не відбув іспитовий строк належним чином.

V. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення

Відповідно до статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Суд також враховує стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом, який в контексті рішень Європейського суду з прав людини означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені наведеними вище доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог статті 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, суд вважає із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини та доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, яке суд кваліфікує за частиною першою статті 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю.

VІ. Мотиви призначення покарання

Відповідно до статей 50, 65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України є кримінальним проступком.

Обвинувачений має вищу освіту, офіційно непрацевлаштований, неодружений, без негативних характеристик за місцем проживання, має на утриманні матір похилого віку, на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, раніше судимий, перебуває на обліку в органі пробації у зв`язку з виконанням вироку суду, яким ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки (іспитовий строк мав закінчитися 17.05.2025).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяттяу вчиненому кримінальному проступку. Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин справи, наявності обставини, яка пом`якшує покарання (щире каяття), та відсутності обставин, які обтяжують покарання, з огляду на особу обвинуваченого, який офіційно непрацевлаштований, неодружений, без негативних характеристик за місцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, вчинив нове кримінальне правопорушення під час дії іспитового строку, що свідчить про свідоме нехтування обвинуваченим своїм обов`язком виконувати судове рішення, що набрало законної сили, та його небажання добровільно стати на шлях виправлення, а також виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому до нього необхідно застосувати покарання в межах санкції частини першої статті 389 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, що, на думку суду, відповідатиме вимогам частини другої статті 65 КК України, буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2023 ОСОБА_5 засуджено за частиною другою статті 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 (два) роки. Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.10.2023 зазначений вирок залишено без змін.

Отже, кримінальне правопорушення (проступок) у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 вчинив у період іспитового строку.

Положеннями частини третьої статті 78 КК України встановлено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу, тобто за сукупністю вироків.

Отже, факт вчинення ОСОБА_5 під час іспитового строку нового кримінального правопорушення (в даному випадку кримінального проступку) вказує на те, що засудженим не було дотримано умов для прийняття рішення про його звільнення судом від призначеного покарання після закінчення іспитового строку на підставі частини першої статті 78 КК України.

При цьому положення частини третьої статті 78 КК України не ставлять можливість застосування положень статей 71, 72 КК України у залежність ані від виду кримінального правопорушення (злочин чи кримінальний проступок), ані від форми вини (вчиненого умисно чи з необережності). Ці положення носять імперативний характер і не ставлять вирішення цього питання на розсуд суду (не є сферою дискреційних повноважень суду).

Відповідно до частини першої статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

У разі ж вчинення нового кримінального правопорушення у період іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням невідбутою частиною покарання є раніше призначене покарання в його повному обсязі, за винятком строку попереднього ув`язнення.

Зазначене вище повністю відповідає правовій позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо призначення покарання у разі вчинення особою під час іспитового строку нового кримінального правопорушення, яка викладена у постановах від 17.08.2021 у справі № 185/10985/19 та від 11.12.2018 у справі № 463/2544/16-к.

При цьому суд враховує, що згідно з вимогами частини четвертої статті 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Тож на підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків суд вважає за необхідне до покарання, призначеного ОСОБА_5 за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2023, з урахуванням положень частини першої статті 72 КК України, з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Суд не знаходить підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог статті 75 КК України, або ж застосування статті 69 КК України, чи норм статті 69-1 КК України у зв`язку з відсутністю передумов, за яких ці правові норми можуть бути застосовані.

За правилами частини третьої статті 71 КК України призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Згідно з частиною третьою статті 55 КК України при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу з моменту набрання законної сили вироком.

Отже, строк додаткового покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, призначеного вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2023 та залишеного без змін ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.10.2023, обчислюється з дати набрання вказаним вироком законної сили, тобто з 10.10.2023, і відповідно сплинув 10.10.2025.

Таким чином, на момент ухвалення цього вироку ОСОБА_5 вважається таким, що відбув додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, призначене за попереднім вироком, а тому таке додаткове покарання не підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного ОСОБА_5 за сукупністю вироків.

VII. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного та статей 50, 55, 65-67, 71, 72, 77, 78, 389 КК України, керуючись статтями 368-371, 374, 394, 532, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 389 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

2. На підставі статей 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте основне покарання за вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17 травня 2023 року, і визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 за цим вироком рахувати з часу його фактичного затримання у порядку виконання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1