Єдиний унікальний номер 243/7547/25
Провадження номер 1-кп/243/1055/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Слов`янськ

Судова колегія Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000049 від 23 січня 2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, громадянки України, не працюючої, яка є особою з інвалідністю 3 групи, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

1)02.07.2024 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 309 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням згідно ст.75 КК України в 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч.2, 307 ч.3, 309 ч.2 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, який має вищу освіту, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.2, 307 ч.3 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч.1, 307 ч.3, 263 ч.1 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Слов`янськ Донецької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , та проживає за адресою: АДРЕСА_7 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.263 ч.1, 307 ч.2 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_8 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.2, 307 ч.3, 309 ч.2 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.2, 307 ч.3 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 309 ч.1, 307 ч.3, 263 ч.1 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 263 ч.1, 307 ч.2 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.2 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 строком на 60 діб, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що вони можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також прокурор просив продовжити строк покладених на ОСОБА_12 обов`язків згідно ч.5 ст.194 КПК України посилаючись на продовження існування ризиків.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_11 заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_14 заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_12 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження обов`язків, зазначили, що він їх виконує у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотань прокурора щодо продовження запобіжного заходу. Зазначив, що його підзахисний ОСОБА_13 боронив Україну, перебував у складі ЗСУ, що пом`якшує його вину, а тому цілодобовий домашній арешт є цілком достатнім запобіжним заходом відносно нього.

Обвинувачений ОСОБА_13 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відносно свого підзахисного ОСОБА_15 , яке обґрунтував тим, що загострення хронічних захворювань у ОСОБА_15 є прямою загрозою для життя його підзахисного, що потребує негайної зміни запобіжного заходу на домашній арешт. Вказав, що у зв`язку зі значним погіршенням стану здоров`я ОСОБА_15 був вимушений звертатися за медичною допомогою в умовах перебування під вартою, але належна медична допомога підзахисному не надається. Вказав, що ОСОБА_15 не має наміру ухилятися від слідства суду, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. ОСОБА_15 має постійне місце проживання, за місцем свого проживання характеризується позитивно, не судимий, є спокійною доброзичливою та добропорядною особою.

Обвинувачений ОСОБА_15 заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, підтримавши клопотання захисника.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника, зазначаючи про його безпідставність.

Інші учасники кримінального провадження підтримали клопотання захисника ОСОБА_16 та просили його задовольнити.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотань, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та про продовження строку покладених обов`язків відносно ОСОБА_12 підлягають задоволенню, а клопотання захисника ОСОБА_16 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалами слідчих суддів Заводського районного суду м.Кам`янського від 29.05.2025 до ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а ухвалами слідчих суддів від 30.05.2025 до ОСОБА_14 та ОСОБА_15 було застосовано запобіжні заходи у виді тримання під вартою з визначенням застави на підставі встановлених ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення. Стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в подальшому було продовжено строк запобіжного заходу, а відносно ОСОБА_12 було продовжено строк покладених обов`язків (у зв`язку із внесенням застави).

Розглядаючи заявлені прокурором клопотання, суд акцентує увагу, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, слугують меті перешкоджанню кримінального провадження, що чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Змістом статей 29 Конституції України, 9 Загальної Декларації прав людини, 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, 12 КПК України передбачено, що обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Колегія суддів, відмічає, що тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Норми КПК України не містять визначення поняття обґрунтованість підозри.

Втім, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справах Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року). Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема, протоколами слідчих дій.

Відповідно до положення ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов?язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_11 , суд виходить з наступного.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, тяжкого злочину та злочину невеликої тяжкості, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено, зокрема, безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_11 , яка сталих соціальних зв`язків не має, є особою з інвалідністю третьої групи, раніше судимою, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що вказані обставини можуть побудити її на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, суд на даний час вбачає наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачена, не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, матиме змогу здійснювати незаконний вплив на свідків, які ще не були допитані судом, та анкетні дані яких стали їй відомі після виконання вимог ст.290 КПК України.

Також суд вважає встановленим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачена не має жодних джерел доходу, обвинувачується, зокрема, у вчиненні корисливих особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин та наркотичних засобів. Таким чином, відсутність постійного джерела доходів, з метою незаконного, протиправного та швидкого збагачення, свідчить про високу ймовірність вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_11 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Під час застосування до обвинуваченої запобіжного заходу слідчим суддею був визначений розмір застави - 75 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, з покладенням відповідних обов`язків, в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України. З урахуванням зміни кваліфікації діянь, вчинення яких інкримінується ОСОБА_11 , суд приходить до висновку про необхідність визначення застави у мінімальних межах у відповідності до п.3 ч.5 ст.182 КПК України - 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , суд виходить з наступного.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, тяжкого злочину та кримінального проступку, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено, зокрема, безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_13 , який сталих соціальних зв`язків не має, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що вказані обставини можуть побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, суд на даний час вбачає наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений, не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, матиме змогу здійснювати незаконний вплив на свідків, які ще не були допитані судом, та анкетні дані яких стали йому відомі після виконання вимог ст.290 КПК України.

Також суд вважає встановленим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений не має жодних джерел доходу, обвинувачується, зокрема, у вчиненні корисливих особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин та наркотичних засобів. Таким чином, відсутність постійного джерела доходів, з метою незаконного, протиправного та швидкого збагачення, свідчить про високу ймовірність вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_13 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Під час продовження запобіжного заходу судом був визначений розмір застави 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, підстав для зміни вказаного розміру застави не вбачається.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_15 та клопотання захисника ОСОБА_10 суд виходить з наступного.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_15 , який сталих соціальних зв`язків не має, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_15 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, суд на даний час вбачає наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений, не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, матиме змогу здійснювати незаконний вплив на свідків, які ще не були допитані судом, та анкетні дані яких стали йому відомі після виконання вимог ст.290 КПК України.

Також суд вважає встановленим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений не має жодних джерел доходу, обвинувачується у вчиненні корисливих тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин та наркотичних засобів. Таким чином, відсутність постійного джерела доходів, з метою незаконного, протиправного та швидкого збагачення, свідчить про високу ймовірність вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.

За наявною в матеріалах справи інформацією філії ЦОЗ ДКВС України у Дніпропетровській і Донецькій областях від 01.09.2025, наданою на запит суду, на даний час стан здоров`я ОСОБА_15 стабільний, відповідає наявній патології, продовжує отримувати призначене лікування. Ургентного лікування в ЗОЗ МОЗ України не потребує. Знаходиться під постійним наглядом працівників АПВ ДБЛ №4, за станом здоров`я може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Жодних відомостей про погіршення стану здоров`я та неможливість перебування під вартою, на факти яких посилається захисник за змістом свого клопотання, захисником суду не надано. Отже, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які підстави для висновку, що стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає йому перебувати в УВП № 4.

Доводи захисника в тій частині, що обвинувачений має постійне місце проживання та є спокійною доброзичливою та добропорядною людиною, не знижують встановлені судом ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, та не дають підстав для висновку про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_15 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу слідчим суддею був визначений розмір застави - 50 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, з покладенням відповідних обов`язків, в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, підстав для зміни вказаного розміру застави судом не вбачається, адже застава у такому розмірі достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та одночасно не є завідомо непомірною для нього.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_14 , суд виходить з наступного.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено, зокрема, безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_14 , який сталих соціальних зв`язків не має, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_14 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, суд на даний час вбачає наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений, не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, матиме змогу здійснювати незаконний вплив на свідків, які ще не були допитані судом, та анкетні дані яких стали йому відомі після виконання вимог ст.290 КПК України.

Також суд вважає встановленим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений не має жодних джерел доходу, обвинувачується у вчиненні корисливих тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин та наркотичних засобів. Таким чином, відсутність постійного джерела доходів, з метою незаконного, протиправного та швидкого збагачення, свідчить про високу ймовірність вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_14 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу слідчим суддею був визначений розмір застави - 50 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, з покладенням відповідних обов`язків, в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, підстав для зміни вказаного розміру застави судом не вбачається.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії покладених обов`язків відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , суд виходить з наступного.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено, зокрема, безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_12 , який сталих соціальних зв`язків не має, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що вказані можуть побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, суд на даний час вбачає наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений, не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, матиме змогу здійснювати незаконний вплив на свідків, які ще не були допитані судом, та анкетні дані яких стали йому відомі після виконання вимог ст.290 КПК України.

Також суд вважає встановленим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений не має жодних джерел доходу, обвинувачується, зокрема, у вчиненні корисливих особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин та наркотичних засобів. Таким чином, відсутність постійного джерела доходів, з метою незаконного, протиправного та швидкого збагачення, свідчить про високу ймовірність вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.

Вищевказані обставини дозволяють дійти суду висновку, що унеможливити встановлені ризики може попередньо застосований запобіжний захід в вигляді застави та покладені на підозрюваного відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України обов`язки.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити встановлені відносно ОСОБА_12 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 331, 371-372, 376, 395 КПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч.2, 307 ч.3, 309 ч.2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4), строком на 60 діб, тобто до 19 січня 2026 року включно.

Визначити обвинуваченій ОСОБА_11 заставу у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп.

Обвинувачена ОСОБА_11 підлягає звільненню з-під варти у разі внесення застави у розмірі 80 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: UA0011792, отримувач коштів ТУ ДСА України в Донецькій області, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, , в будь-який момент протягом дії цієї ухвали, до 19 січня 2026 року включно.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_11 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

З моменту звільнення обвинуваченої з-під варти вона буде вважатись такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1)не відлучатися за межі м. Слов`янськ без дозволу прокурора або суду;

2)повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

3)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обвинуваченою ОСОБА_11 покладених на неї вказаних вище обов`язків, до неї буде застосований інший запобіжний захід, а застава буде звернута в дохід держави.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч.1, 307 ч.3, 263 ч.1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4), строком на 60 діб, тобто до 19 січня 2026 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_13 заставу у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_13 підлягає звільненню з-під варти у разі внесення застави у розмірі 80 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: UA0011792, отримувач коштів ТУ ДСА України в Донецькій області, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, , в будь-який момент протягом дії цієї ухвали, до 19 січня 2026 року включно.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_13 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти він буде вважатись таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_13 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1)не відлучатися за межі м. Слов`янськ без дозволу прокурора або суду;

2)повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

3)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_13 покладених на нього вказаних вище обов`язків, до нього буде застосований інший запобіжний захід, а застава буде звернута в дохід держави.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 263 ч.1, 307 ч.2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4), строком на 60 діб, тобто до 19 січня 2026 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_14 заставу у розмірі 50 (п`ятидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_14 підлягає звільненню з-під варти у разі внесення застави у розмірі (п`ятидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: UA0011792, отримувач коштів ТУ ДСА України в Донецькій області, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, , в будь-який момент протягом дії цієї ухвали, до 19 січня 2026 року включно.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_14 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти він буде вважатись таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_14 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1)не відлучатися за межі м. Слов`янськ без дозволу прокурора або суду;

2)повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

3)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_14 покладених на нього вказаних вище обов`язків, до нього буде застосований інший запобіжний захід, а застава буде звернута в дохід держави.

Клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_15 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4), строком на 60 діб, тобто до 19 січня 2026 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_15 заставу у розмірі 50 (п`ятидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_15 підлягає звільненню з-під варти у разі внесення застави у розмірі (п`ятидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: UA0011792, отримувач коштів ТУ ДСА України в Донецькій області, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, , в будь-який момент протягом дії цієї ухвали, до 19 січня 2026 року включно.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_15 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти він буде вважатись таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_15 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1)не відлучатися за межі м. Слов`янськ без дозволу прокурора або суду;

2)повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

3)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_15 покладених на нього вказаних вище обов`язків, до нього буде застосований інший запобіжний захід, а застава буде звернута в дохід держави.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 строку покладених обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.2, ст.307 ч.3 КК України, - залишити без змін.

В порядку ч.ч.5, 7 ст.194 КПК України продовжити покладені на ОСОБА_12 обов`язки:

1) не відлучатися за межі Київської області без дозволу прокурора чи суду;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Строк дії обов`язків продовжити на 2 місяці, тобто до 21 січня 2026 року.

Копію ухвали надіслати прокурору, захисникам, обвинуваченим та направити для виконання начальнику державної установи Дніпровська установа виконання покарань (№ 4).

Ухвала в частині продовження запобіжних заходів може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення, підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали виготовлений 21.11.2025 об 11-55 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3