Справа № 562/2597/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2025 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника Рівненського районного відділу № 2

філії ДУ "Центр пробації" ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунові подання Рівненського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону, -

в с т а н о в и в:

Рівненський районний відділ № 2 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області звернувся до суду з поданням про приведення вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року щодо засудженого ОСОБА_5 у відповідність до Закону №3886-ІХ від 18.07.2024 "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі - Закон № 3886-ІХ).

В обгрунтування подання зазначає, що 23 січня 2019 року на виконання до Рівненського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області надійшов вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року відносно ОСОБА_5 , якого було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон № 3886-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", відповідно до якого дрібною крадіжкою вважається викрадення, шахрайство, привласнення чи розтрата чужого майна, вартість якого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дія Закону № 3886-ІХ має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Оскільки за вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року вартість майна, яким заволодів ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою, становить 630 гривень, що виключає (скасовує) кримінальну відповідальність за ст.190 КК України, тому ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України.

У судовому засіданні представник Рівненського районного відділу № 2 філії ДУ "Центр пробації" ОСОБА_4 подання підтримав, просить задовольнити.

Прокурор вважає, що є правові підстави для задоволення подання.

Належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду подання засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, що відповідно до абз.2 ч.5 ст.539 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали наглядової справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно з п.2 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України №3886-1X від 18 липня 2024 року "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким було внесені зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.51 КУпАП дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до ст.51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-ІХ станом на 09.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Згідно вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року та ухвали Дубровицького районного суду Рівненської області від 21 липня 2025 року про виправлення описки, ОСОБА_5 17 вересня 2017 року шляхом зловживання довірою, заволодів чужим майном вартістю 630 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць встановлений на 1 січня 2017 року в розмірі 1544 гривні.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.190 КК України, становив 1544 грн. (772х2=1544).

За вироком суду вартість майна, яким заволодів ОСОБА_5 , не перевищує 1544 грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону № 3886-ІХ має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Аналізуючи наведені положення законів, відбулась втрата чинності закону, шляхом прийняття нового закону і відповідно визначення нових меж між адміністративним правопорушенням (дрібної крадіжки) та кримінальним правопорушенням (крадіжки).

Частиною 2 ст.74 КК України встановлено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі наведеного, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року та згідно ухвали Дубровицького районного суду Рівненської області від 21 липня 2025 року про виправлення описки, завдав майнової шкоди на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 1 січня звітного року, у якому була скоєна крадіжка (2017 рік), тобто вчинене останнім діяння відповідно до вимог Закону №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд дійшов висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Керуючись Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ст.ст. 4, 5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Подання Рівненського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року за ч.1 ст.190 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя