печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000374 від 12.08.2025,

УСТАНОВИВ:

30.09.2025 прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено 29.09.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) Євро та грошові кошти в сумі 102 000 (сто дві тисячі) гривень, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, прокурор у кримінальному провадженні подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності, вимоги підтримав.

Згідно з частиною четвертої статті 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною першою статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим ухвалити рішення по суті клопотання у відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з матеріалами клопотання у Головному слідчому управлінні Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000374 від 12.08.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України та ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, а також за фактами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що на території України діє група осіб, які шляхом обману та зловживання довірою, з використанням електронно-обчислювальної техніки, здійснюють заволодіння коштами військовослужбовців, які повернулися з полону, з платіжних карток в банківських установах.

У клопотанні зазначено, що отримавши з невстановлених джерел персональні дані військовослужбовців, звільнених з полону, шляхом здійснення телефонних дзвінків та представляючись працівниками правоохоронних органів чи співробітниками банківських установ, особи, причетні до вчинення кримінальних правопорушень, шляхом обману отримували необхідні відомості для входу в сервіси онлайн-банкінгу потерпілих, після чого здійснювали перерахування грошових коштів та придбання товарів у торгових точках з використанням платіжних карток потерпілих.

11.08.2025 невстановлені особи, заволоділи коштами військовослужбовця ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повернувся з полону, шляхом здійснення переказів з платіжних карток останнього за №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкритих в АТ КБ «Приватбанк» та платіжної картки за № НОМЕР_2 , відкритої в АТ «Ощадбанк», на загальну суму 23101, 52 грн.

12.08.2025 невстановлені особи заволоділи коштами військовослужбовця ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який повернувся з полону, шляхом здійснення переказів з платіжної картки останнього за № НОМЕР_3 , відкритої в АТ КБ «Приватбанк», на загальну суму 120000,00 грн.

15.08.2025 невстановлені особи заволоділи коштами військовослужбовця ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який повернувся з полону, шляхом здійснення переказів з платіжних карток за № НОМЕР_4 відкритої в АТ КБ «Приватбанк» та за № НОМЕР_5 , відкритої в АТ КБ «Райффайзен Банк» на загальну суму 13236,00 грн.

Досудовим розслідуванням установлено, що в період часу з 12.08.2025 по 16.08.2025 невстановлені особи заволоділи коштами військовослужбовця ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який повернувся з полону, шляхом здійснення переказів та зняття коштів з платіжних карток прив`язаних до рахунку IBAN: НОМЕР_6 , а також платіжної картки за № НОМЕР_7 , відкритих в АТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 342 641,00 грн.

У ході проведення слідчих (розшукових) дій та оперативно-розшукових заходів слідством

установлено, що до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, серед інших, причетна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

29.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва №757/45960/25-к від 22.09.2025, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , в ході якого, серед іншого, виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) Євро та грошові кошти в сумі 102 000 (сто дві тисячі) гривень, які належать ОСОБА_5 .

Як зазначає прокурор у клопотанні, вищевказані предмети, вилучені 29.09.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , є тимчасово вилученим майном, оскільки в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку не надано прямо дозволу на їх вилучення.

29.09.2025 слідчим слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 , винесено постанову про визнання речовими доказами вилучене майно в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор зазначає, що в ході обшуку встановлено, що вилучені речі містять на собі сліди вчиненого злочину, з метою фіксування останніх, надано доручення співробітникам Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, для подальшого огляду вилученого майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, у випадку передбаченому частиною третьою статті 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку статті 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог статті 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Арешт з метою забезпечення речових доказів по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, яке вилучено 29.09.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і, таким чином, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 26, 98, 100, 107, 131, 132, 167, 170-173, 309, 392 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, із забороною розпоряджання та користування, яке вилучено 29.09.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) Євро та грошові кошти в сумі 102 000 (сто дві тисячі) гривень, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати копію ухвали особі, на майно якої накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1