Справа № 953/8098/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2026 р. Слідча суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження за № 0000929 від 02.08.2025, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця, на посаді ст. стрільця, оператора БПЛА в/ч НОМЕР_1 , в званні солдат, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, -

Встановив:

Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження за № 0000929 від 02.08.2025, звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов*язання відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що у провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за № 0000929 від 02.08.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 155 від 30.05.2024 ОСОБА_4 , зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , перебуває у званні «солдат» на посаді номера обслуги 1 кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року ОСОБА_4 , набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Будучи солдатом військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити «Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників, беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Незважаючи на це, солдат ОСОБА_4 , усупереч вимог вищенаведеного законодавства, став на злочинний шлях та вчинив кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, 01.08.2025, приблизно о 22.19, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (концентрація алкоголю в крові склала - 2,13‰), керував автомобілем "Mitsubishi Carisma", р.н. НОМЕР_3 , та рухався по вул. Світла зі сторони вул. Бучми в напрямку вул. Нескорених в м. Харкові.

Під час руху по вказаній ділянці дороги, поблизу буд. 23 по вул. Світла, водій ОСОБА_4 , діючи необережно, в межах дозволеної швидкості, не врахував дорожню обстановку, обрав небезпечну швидкість руху і такі прийоми керування, при яких втратив контроль над рухом автомобіля та не зміг безпечно керувати автомобілем "Mitsubishi Carisma", р.н. НОМЕР_3 , чим порушив вимоги п.п. 2.9а) та 12.1, Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п. 2.9 «Водієві забороняється:

a) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

- п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»,

внаслідок чого допустив наїзд на перешкоду у вигляді електроопори.

Згідно висновку автотехнічної експертизи, порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди наїзд на перешкоду у вигляді електроопори. Саме невиконання водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, призвело до настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажир вищевказаного автомобілю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи, отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому правої плечової кістки в середній та нижній третинах без значного зміщення.

22.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Вказує, що у ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу та свідків, потерпілих, а тому є підстави для обрання запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив про його задовольнити. Підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази встановив, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за №№ 0000929 від 02.08.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286-1 КК України.

22.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, як окремо, так і усіма у сукупності, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 02.08.2025, в ході якого зафіксовано слідову інформацію, виявлено і оглянуто автомобіль "Mitsubishi Carisma", р.н. НОМЕР_3 , за участі якого сталася ДТП; 03.08.2025 отримано CD-диск з відеофайлам; 03.08.2025 проведено огляд відеофайла «2025-08-02 в 01.14.17_d7decdc9», який записано на CD-диску. Переглядом відеозапису встановлено, що об`єктив камери фіксує рух автомобілю по вул. Світла, при цьому зовнішнє електроосвітлення проїзної частини працює, опади відсутні, асфальтобетонне покриття проїзної частини сухе, без розмітки, у момент часу «01-08-2025 21:26:23» (згідно таймеру на відеоряді) в полі зйомки камери спостерігається силует автомобіля, який рухається по вул. Світла, в напрямку вул. Героїв Праці та починає маневрувати праворуч на прилеглу територію. При подальшому перегляді встановлено, що у момент часу «01-08-2025 21:26:24» (згідно таймеру на відеоряді) водій автомобілю синього кольору вирачає над ним керування, різко маневрує ліворуч та допускає наїзд на електроопору; 25.08.2025 проведено судову автотехнічну експертизу, №12294, якою встановлено відсутність будь-яких несправностей "Mitsubishi Carisma", р.н. НОМЕР_3 ; 19.08.2025 проведено судову автотехнічну експертизу, №СЕ-19/121-25/20687 згідно висновку якої є невідповідність дій водія автомобілю "Mitsubishi Carisma", р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 вимогам п.12.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з ДТП; 19.08.2025 проведено судову автотехнічну експертизу, №СЕ-19/121-25/20688 згідно висновку якої є невідповідність дій водія автомобілю "Mitsubishi Carisma", р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 вимогам п.12.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з ДТП; 12.08.2025 отримано висновок судово-медичної експертизи № 12-14/487-А/25 від 12.08.2023, згідно якого пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому правої плечової кістки в середній та нижній третинах без значного зміщення, що перебуває у причинному зв`язку з ДТП.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому, факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України за викладених у клопотанні обставин.

А тому, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Обґрунтованих даних з боку сторони захисту на спростування зазначеного під час розгляду даного клопотання не надано.

Слідчий суддя станом на теперішній час враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які є підтвердженими та не спростованими захистом.

Слідчий суддя враховує всі дані по особі підозрюваного, що раніше не судимий, військовослужбовець , на посаді ст. стрільця, оператора БПЛА в/ч НОМЕР_1 , в званні солдат, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає в м. Харкові.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обрання запобіжного заходу має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Запобіжний захід може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, з урахуванням характеру та тяжкості правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, для забезпечення підозрюваною виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

За таких підстав, та з врахуванням того, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства у період воєнного часу, слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати запобіжний захід підозрюваній саме у вигляді особистого зобов*язання в межах поданого клопотання та повноважень слідчого судді з даного питання, і саме цей запобіжний захід є найбільш сприятливий, з врахуванням всіх обставин справи та забезпечений не порушувати інтереси як держави, так і учасників справи, за відсутності заперечень з боку захисту.

Таким чином, спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про можливість обрання запобіжного заходу, який заявлений у клопотанні в межах досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов*язання на 59 днів, строком до 22.03.2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи перебування; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Встановити строк дії ухвали до 22.03.2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1