Справа №701/932/23
Провадження №1-кп/701/43/25
В И Р О К

І М Я М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1
за участю секретаря -ОСОБА_2
з участю прокурорів - захисника - представник потерпілого- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Маньківка справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта неповна середня, не одруженого, пенсіонер по інвалідності ІІ групи, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , 28 червня 2023 року близько 15 години, перебуваючи на території центрального стадіону, що розташований біля перехрестя вулиць Пушкіна та Шкільна в смт. Буки Уманського району Черкаської області, в ході конфлікту зі своїм знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, лівою рукою тримаючись за пасок, котрий був обмотаний на шиї потерпілого, та таким чином утримуючи останнього, наніс ОСОБА_8 , котрий знаходився в положенні лежачи на землі, близько 10 ударів правою рукою по голові та обличчю ОСОБА_8 , в результаті чого відповідно до висновку експерта №05-9-01/325 від 27.07.2023 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток носу, носової перетинки, медіальної стінки лівої орбіти, крововиливу в білкову оболонку лівого ока, синців на повіках лівого ока, на лівій щоці, в тім`яній ділянці справа, на шиї, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні не визнав і суду показав, що дійсно він літом, півтора року назад, вирушив в магазин, який знаходиться в селищі міського типу Маньківського району, скупившись продуктами та певними речами, зустрів ОСОБА_9 , який попросив купити алкоголь, що він і зробив. Біля магазину відбулась розмова ОСОБА_10 з ОСОБА_11 . На прохання ОСОБА_12 позичив йому 400 грн., однак домовились, що якщо ОСОБА_13 допоможе у прибиранні гілля біля подвір`я ОСОБА_10 , то кошти може не повертати. Пізніше, в цей же день ОСОБА_14 зустрівся з ОСОБА_15 на стадіоні с-ща Буки. Посидівши на стадіоні ОСОБА_16 стало погано. В той період йому дуже часто ставало погано. Він міг йти і падати втрачаючи свідомість. Прийшовши до тями, він побачив, що ОСОБА_13 знаходиться в положенні над ОСОБА_17 та нишпорить по кармана. ОСОБА_14 скинув з себе ОСОБА_12 як такової не було. Вони тягалися за барки. Чи наносив ОСОБА_18 тілесні ушкодження він не пам`ятає. У ОСОБА_9 випали цигарки та запальничка ОСОБА_19 . Так як ОСОБА_14 не міг знайти свої кошти, він викликав правоохоронні органи. Приїхав поліцейський ОСОБА_20 , який йому сказав: " ОСОБА_21 йди додому, ми до тебе потім приїдемо і тебе допитаємо." ОСОБА_14 пішов до своєї матері. Більше він нічого не пам`ятає. Того дня він ще дома втрачав свідомість. Через 3 - 4 дні, в райвідділі поліції ОСОБА_14 дізнався що відносно нього відкрито кримінальне провадження.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_17 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, його вина у вчиненні злочину доводиться дослідженими судом доказами:

-показами потерпілого ОСОБА_8 , який суду показав, що він 28.06.2023р., перебуваючи у відпустці пішов до свого товариша ОСОБА_22 . Вони випили пляшку горілки без закуски, вирішили піти в магазин. Зустріли ОСОБА_23 і ОСОБА_24 . Випили ще там. Розійшлись по домам. Після обіду о 14:30 год. ОСОБА_25 подзвонив і запропонував випити на стадіоні. Скільки випили не пам`ятає. Почалась драка між ним та ОСОБА_26 получилось він не знає. Чого воно так вийшло, теж не знає. Почав розуміти що коїться ОСОБА_13 лише тоді, коли ОСОБА_14 почав його душити, його ж ременем. Пам`ятає, що під час того як ОСОБА_14 його душив, то він ( ОСОБА_13 ) відтягував ремінь одною рукою. ОСОБА_14 наносив удари руками це точно, можливо й ногами. А хлопці як їхали, то бачили, то ще й дерев`яним дрючком. Тоді під"їхав ОСОБА_27 . Під`їхали ще хлопці, то один з них на ім`я ОСОБА_28 стягнув ОСОБА_10 з ОСОБА_29 . Причин своє агресивної поведінки ОСОБА_14 не повідомив. Прибігла якась жінка, викликали поліцію та швидку допомогу. ОСОБА_13 відказався подавати заяву та від лікування відмовився, бо не усвідомлював що з ним таке. На наступний день, як побачив, що зі ним ( ОСОБА_15 ) руки, ноги та голова побиті. Тоді до нього щось дійшло. Він перебував в лікарні смт. Маньківка 10 днів. Слідчому надавав матеріали про проходження медичного лікування.

-показами свідка ОСОБА_30 , який суду показав що 28.06.2023р. вони возили органічні добрива. Проїжджаючи біля стадіону по вул. Пушкіна у смт Буки, близько 14:30 год. побачили, що ОСОБА_31 ОСОБА_32 загальмували. Попереду їхав ОСОБА_33 , він теж різко загамував, і за ними зупинилась ще одна машина. Вони вийшли з транспорту і направились в сторону до інциденту. Підійшовши, побачили, що ОСОБА_14 тримав в лівій руці обмотаний ремінь і у ОСОБА_9 на шиї теж був цей ремінь. ОСОБА_14 сидів зверху на ОСОБА_18 і було відчуття, що він намагався його вдарити, рука була наставлена на голову. ОСОБА_13 не говорив нічого, в нього очі були під лоб закатані, обличчя синюватого відтінку та в крові. ОСОБА_34 схватив за руку ОСОБА_10 , забрав ремінь і викинув його. ОСОБА_14 був в нетверезому стані, права рука в нього була в крові. Потім у відбулась розмова для чого він це робить і зі слів ОСОБА_10 прозвучало, що ОСОБА_13 вкрав у нього електромотор. Тоді всі водії відійшли, намагались іти до своїх транспортних засобів і зупинили ще одного тракториста і попросили викликати 102, сіли в автомобілі і поїхали.

-показами свідка ОСОБА_35 , який суду надав покази аналогічні показам свідка ОСОБА_30 , оскільки на місце події вони прибули одночасно.

-показами свідка ОСОБА_36 , який суду показав, що він їхав в той день з поля трактором, сиділи знайомі йому хлопці ОСОБА_37 , ОСОБА_34 , ОСОБА_38 на стадіоні. Він поїхав, поставив трактора на роботі. Через хвилин 20 їде назад, зупиняють його хлопці, і сказали, що б`ють товариша на стадіоні. Це було метрів 50 від місця де вони стояли. Самої драки свідок не бачив. ОСОБА_39 сидів нагнутий на землі, а над ним стояв ОСОБА_40 ОСОБА_10 ніби дрючок був у руках. ОСОБА_14 щось кричав і був п`яний. Свідок не підходив близько, вони обоє були п`яні. Свідок близько не підходив, бо ОСОБА_14 був з дрючком.

Свідок ОСОБА_41 суду показала, що ОСОБА_14 є її сином. Після того її син ОСОБА_14 воював, він втрачав свідомість, вони часто зізвонювались. 28.06.2023р., в 12 год. дня він зателефонував і повідомив, що знаходиться біля шкільного магазину. До нього підійшов ОСОБА_42 , щоб він йому купив випити із закусити. ОСОБА_14 йому купив, що він просив, а потім ще в ОСОБА_43 позичив 400 грн. Розмова по телефону була, коли син був біля магазину. У сина після госпіталю є проблеми, обмороки. Вона як мама дуже переживає, щоб він ніде, не впав. Вона тоді у сина запитала, вже після того як він позичив кошти ОСОБА_44 і вгостив його, скільки в нього грошей, то він повідомив що 1340 грн. у нього було. Потім о 16 год. син зателефонував і хвилюючим голосом знервований повідомив, що стався інцидент між ОСОБА_45 на стадіоні. Інцидент стався через те, що ОСОБА_42 у нього витягнув гроші і цигарки. ОСОБА_21 питався забрати і получився між ними інцидент. ОСОБА_21 зателефонував їй, щоб вона була в курсі, що він викликав поліцію. Пізніше 28 числа близько 16 год. вона повезла сина в поліцію написати заяву в поліцію про крадіжку грошей. Їм сказали відправити заяву на ОСОБА_46 заказним листом. Вони 04 липня відправили заказним листом, щодо крадіжки грошей. Їх потім допитав дільничний. З 28.06 - по 4.07. до них з поліції не приїжджали, не допитували ні по факту тілесних ушкоджень, ні по факту крадіжки грошей. Тому вона сама сказала, щоб поїхати в поліцію і написати заяву. Свідок бачила ОСОБА_47 в кінці травня, коли він йшов на роботу. В нього були пошкодження лівої сторони лиця, воно було вже шершаве, сухе. Але свідок вже нічого не питала, бо вже знала, що трапилось. 15 травня, коли вона зустріла ОСОБА_47 , то пошкодження були свіжі, а в кінці травня, коли вона його зустріла, то пошкодження ті самі, тільки сухі. 28.06.2024 свідком подій які відбулися між її сином і ОСОБА_45 вона не була. Лише в телефонному режимі з сином була розмова.

Крім того вина ОСОБА_7 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.121 КК України доводиться наступними дослідженими судом доказами:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000254 від 18.07.2023 року, згідно якого до СПД № 1 ВП №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаські області звернувся ОСОБА_8 , про те що 28.06.2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході конфлікту із ним, який розпочався на ґрунті особистих неприязних відносин, що виник попередньо між ними, наніс йому тілесні ушкодження які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 87);

- постановою про створення слідчої групи від 18.07.2023 року (т.1 а.с. 88);

- постановою про призначення групи прокурорів від 18.07.2023 року (т.1 а.с. 89);

- рапортом чергового СМ ВП №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області від 28.06.2023 року про отримання заяви та її реєстрацію в ЄО за №1777 від 28.06.2023 року (т.1 а.с.90);

- дорученням оперативному підрозділу відділу поліції №1 про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України від 20.07.2023 (т.1 а.с. 91);

- постановою про визнання особи потерпілим від 20.07.2023 (т.1 а.с. 92);

-висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 30.07.2023 року № 05-9-01/270, згідно якого у ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток носу, носової перетинки, медіальної стінки лівої орбіти, струс головного мозку,крововиливу в білкову оболонку лівого ока, синців на повіках лівого ока, на лівій щоці, в тім`яній ділянці справа, на шиї, на передній поверхні грудної клітки справа, на лівій гомілці, синець і садно на правій гомілці.

Вказані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному оглянутим.

Ушкодження у вигляді перелому медіальної стінки лівої орбіти, крововиливу в білкову оболонку лівого ока, синців на повіках лівого ока, на лівій щоці відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Ушкодження у вигляді перелому кісток носу, носової перетинки відносяться до категорії ЛЕЕКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ушкодження у вигляді синців в тім`яній ділянці справа, на шиї, на передній поверхні грудної клітки справа, на лівій гомілці, синець і садно на правій гомілці відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Виставлений діагноз в наданій виписці із медичній карті стаціонарного хворого №2116 КНП «Маньківська БПЛ» діагноз: струс головного мозку, не враховується при оцінці ступеня тяжкості, згідно наказу № 6 від 17.01.1995 р. « Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», пункту 4.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Для підтвердження діагнозу потрібно надати оригінал історії хвороби на ім`я ОСОБА_8 (т.1 а.с. 95-96);

-постановою про призначення судово-медичної експертизи від 21.07.2023 (т.1 а.с.101);

- висновком експерта від 21.07.2023 року №05-9-01-315, згідно якого у ОСОБА_8 , мають місце тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток носу, носові перетинки, медіальної стінки лівої орбіти, крововиливу в білкову оболонку лівого ока, синців на повіках лівого ока, на лівій щоці, в тім`яній ділянці справа, на шиї, на передній поверхні грудної клітки справа, на лівій гомілці, синець і садно на правій гомілці.

Вказані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному у фабулі постанови.

Ушкодження у вигляді перелому медіальної стінки лівої орбіти, крововиливу в білкову оболонкою лівого ока, синців на повіках лівого ока, на лівій щоці відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Ушкодження у вигляді перелому кісток носу, носової перетинки відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ушкодження у вигляді синців в тім`яній ділянці справа, на шиї, на передній поверхні грудної клітки справа, на лівій гомілці, синець і садно на правій гомілці відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Дані тілесні ушкодження могли ви никнути, від десятикратної дії твердого тупого предмету. (т.1 а.с.104-105);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.07.2023 року за участю свідка ОСОБА_35 ,; згідно якого останній, розповів про обставини вчинення ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , на території центрального стадіону розташованого в смт. Буки, Уманського району, Черкаської області (т.1 а.с.106-109);

-відеозаписом слідчого експерименту від 26.07.2023 року за участю свідка ОСОБА_35 , на території центрального стадіону розташованого в смт. Буки, Уманського району, Черкаської області, на DVD+RW диску (т.1 а.с.110);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 26.07.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , згідно якого останній, розповів про обставини вчинення ОСОБА_7 , тілесних йому ушкоджень, на території центрального стадіону розташованого в смт. Буки, Уманського району, Черкаської області (т.1 а.с.111-114).

-відеозаписом слідчого експерименту від 26.07.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , на території центрального стадіону розташованого в смт. Буки, Уманського району, Черкаської області, на DVD+RW диску (т.1 а.с.115);

-постановою про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 27.07.2023 (т.1 а.с. 116-117);

-висновком експерта від 21.07.2023 року № 05-9-01/325, згідно якого на підставі проведеного судово-медичного обстеження, даних наданих медичних документів, даних наданих протоколів слідчих експериментів, тільки тілесні ушкодження виявлені на тілі ОСОБА_8 , у вигляді переломів кісток носу, носової перетинки, медіальної стінки лівої орбіти, крововиливу в білкову оболонку лівого ока, синців на повіках лівого ока,на лівій щоці, в тім`яній ділянці справа, нашиї, могли виникнути при механізмі і обставинах вказаних в протоколах слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_8 , та свідка ОСОБА_35 , від 26.07.2023 р.(т. 1 а.с. 120-121).

-висновком експерта від 09.04.2025 року № 04-01/11, згідно якого на підставі проведеної додаткової комісійної судово-медичної експертизи по факту спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_8 , 1966 року народження, вивчивши усі надані медичні документи, враховуючи повідомлені обставини справи, комісія експертів підсумовує:

1. Згідно із даними наданої на додаткову комісійну судово-медичну експертизу медичної документації, при звернені гр-на ОСОБА_8 , - 30.06.2023 року за медичною допомогою та подальшому лікуванні, лікарями у нього діагностовано: переломи кісток носу, переломи медіальної стінки лівої орбіти, переломи стінок комірок решітчастої кістки, крововилив в білкову оболонку лівого ока, синці на повіках лівого ока, на лівій щоці, в тім`яній ділянці справа, на шиї, на передній поверхні грудної клітки справа, на лівій гомілці, синець і садно на правій гомілці.

Крім цього, у громадянина ОСОБА_8 , на підставі клінічних об`єктивних даних лікарями було діагностовано струс головного мозку.

Усі вказані вище тілесні ушкодження утворились внаслідок дії тупого(их) предмета(ів).

Тілесні ушкодження громадянина ОСОБА_8 , утворилися, незадовго до його звернення за медичною допомогою, не виключено 28.06.2023 року, на що вказують їх морфологічні властивості: поверхні саден вкриті кірками темно-червоного кольору, які розташовані вище рівня неушкодженої шкіри; фіолетовий відтінок синців та червоний відтінок крововиливу - під час проведення його огляду 11.07.2023 року, а також відсутність ознак консолідації (зрощення) переломів кісток під час проведення комп`ютерної томографії голови - 03.07.2023 року.

Переломи медіальної стінки лівої орбіти, переломи стінок комірок решітчастої кістки ОСОБА_8 , відповідно до змісту п. 2.1.2., п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995, за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Переломи кісток носу у громадянина ОСОБА_8 , за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п. 2.3.3. вищевказаних «Правил»).

Струс головного мозку, у громадянина ОСОБА_8 , якщо його розглядати окремо від інших тілесних ушкоджень ділянки голови, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п. 2.3.3. вищевказаних «Правил»),

Усі інші тілесні ушкодження (синці, крововилив та садна), у громадянина ОСОБА_8 , за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5. вищевказаних «Правил»),

2. Дати відповідь на питання про можливість утворення тілесних ушкоджень у громадянина ОСОБА_8 , «під час падіння з ганку в травні - червні 2023 року», не видається можливим, оскільки у наданих на додаткову комісійну судово-медичну експертизу відсутній будь-який механізм падіння (як саме падав та чим при цьому вдарявся, яка була підлягаюча поверхня тощо). Проте слід зазначити, що тілесні ушкодження виявлені у громадянина ОСОБА_8 , не є характерними для тих які можуть утворитись внаслідок падіння з положення стоячи на площину. (т. 2 а.с. 149-155).

Аналізуючи сукупність всіх досліджених у судовому засіданні доказів, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, та вважає доведеною вину ОСОБА_7 як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч 1 ст. 121 КК України

При цьому суд враховує, що показання потерпілого та свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_36 та ОСОБА_35 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення повністю узгоджуються із письмовими доказами, а тому суд бере їх до уваги та враховує при встановлені обставин вчинення кримінального правопорушення.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , що він не завдавав потерпілому тілесних ушкоджень та намагався його затримати за вчинення ним протизаконних дій спростовуються показами потерпілого, свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_36 та ОСОБА_35 , письмовими доказами, які повністю узгоджуються між собою та іншими доказами.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_41 , які є близьким родичем (матір`ю) обвинуваченого ОСОБА_7 , не була сама свідком подій та спростовуються показами інших свідків, потерпілого та матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, що в тому числі закріплено положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України щодо застосування кримінального процесуального законодавства України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як один з принципів законності, визначених серед інших засадами кримінального провадження.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Євпропейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of December 1998, Series A no.146, p.33, § 77).

Аналогічне відображення принципів презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини міститься і в положеннях ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України.

Згідно позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 20 березня 2018 року у справі №753/11828/13-к, у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (постанова ВС України від 16 березня 2017 року у справі №671/463/15-к).

У даному кримінальному провадженні порядок, встановлений КПК України дотримано, при цьому, суд при оцінці доказів враховує, що згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Наведені судом вище докази, згідно вимог ст. ст. 85, 86 КПК України, є належними та допустимими.

Поряд з цим, слід зазначити, що підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено, оскільки під час судового розгляду не було встановлено фактів істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників кримінального провадження, регламентованих положеннями ст. 87 КПК України.

При оцінці доказів суд дійшов вказаних висновків, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 87 КПК України визначено, що для визнання доказу недопустимим необхідно встановити, що при його отриманні були істотно порушені права і свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Разом з тим, ч. 2 ст. 87 КПК України встановлює, яке саме порушення суд має визнати істотним, істотність порушення прав і свобод у інших випадках має вирішуватися судом, виходячи з обставин порушення та їх впливу на отримання доказів.

Згідно постанови Верховного Суду від 01.12.2020 року у справі №318/292/18 вищенаведені норми процесуального закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості, з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК України істотним та яким саме чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

У постановах від 28 січня 2020 року у справі №359/7742/17 та від 8 жовтня 2019 року у справі №639/8329/14-к Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК України до наданих сторонами доказів, Суд повинен виходити з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 8 жовтня 2019 року у справі №639/8329/14-к, суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 ст. 87 КПК України, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК України, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми. Крім того, суд, вирішуючи питання щодо недопустимості доказу з точки зору ч. 1 ст. 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, що воно зумовило визнання такого доказу недопустимим.

В постанові від 06 липня 2021 року у справі №720/49/19 Верховний Суд зазначив, що будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими, а тому, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів, визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Безумовно, істотним порушенням фундаментальних прав і свобод особи є отримання доказів, внаслідок поганого поводження, порушення права не свідчити проти себе та на правову допомогу захисника, що не може бути прийнятним в системі правосуддя.

Водночас, порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок проведення кримінального розслідування чи вчинення окремих процесуальних дій, які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися, виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті злочину і покаранні злочинця та важливості цих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

В постанові від 15.02.2018 року у справі №357/14462/14-к Верховний Суд вказав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів.

А тому, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що підстав, передбачених ст. 87 КПК України для визнання наданих стороною обвинувачення доказів недопустимими у даному кримінальному провадженні немає, оскільки визнання доказів недопустими в розрізі положень ст. 87 КПК України може мати місце не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає докази належними, допустимими, достовірними й такими, що в своїй сукупності беззаперечно та поза розумним сумнівом доводять винуватість обвинуваченого та кваліфікує дії ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 121 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України закон відносить кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим до тяжкого злочину.

Обставини, які пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Суд також враховує дані, які характеризують ОСОБА_7 , спосіб його життя, соціальні зв`язки. Згідно характеристики виконавчого комітету Буцької селищної ради Уманського району Черкаської області вбачається, що ОСОБА_7 , по місцю проживання характеризується посередньо. Інвалід ІІ гр., інвалідність армії. З 05.04.2022р. був призваний до ЗСУ, з 04.07.2022р. перебуває на лікуванні пов`язаному з проходженням військової служби.

ОСОБА_7 , на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває та не перебував. (т. 1 а.с. 126 )

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, застосувавши до нього ст. ст. 75, 76 КК України, так як на думку суду його можливо виправити і перевиховати без ізоляції від суспільства, оскільки таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим і пропорційним для його виправлення та попередження нових злочинів й таким, що відповідає принципу індивідуалізації та невідворотності кримінального покарання.

Судові витрати покласти на ОСОБА_7 .

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком три роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Роз`яснити учасникам процесу їх право подавати клопотання про помилування, право на ознайомлення із журналом судового засідання і подачу на нього письмових зауважень.

СуддяОСОБА_1