Справа № 677/1579/25
Провадження № 1-кп/677/237/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

У складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

особи відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ,

законного представника - ОСОБА_5 , батька ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника органу опіки та піклування - ОСОБА_10 ,

представника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції ОСОБА_11 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду м. Красилів, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру як до особи, що не досягла віку кримінальної відповідальності, у кримінальному провадженні відомості про яке 28.06.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002073 за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 9-го класу Дружненської гімназії, раніше не судимого

ВСТАНОВИВ:

До Красилівського районного суду Хмельницької області надійшло клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

ОСОБА_4 є особою, яка досягла чотирнадцятирічного віку та до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.06.2025 року близько 21 год. 45 хв., неповнолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи мотоциклом марки «Shinerаy» д.н.з. НОМЕР_1 , із пасажиром ОСОБА_8 , рухаючись по вул. Садовій с. Заставки Хмельницького району, поблизу будинку № 23, у порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, діючи протиправно недбало, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, допустив виїзд керованого ним мотоцикла на ґрунтове узбіччя з подальшим падінням із вказаного транспортного засобу.

Внаслідок ДТП та порушення ОСОБА_4 вимог ПДР, пасажир мотоцикла «Shinerаy» д.н.з. НОМЕР_1 неповнолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми, перелому виличної кістки черепа, переломів кісток верхньої щелепи ліворуч та праворуч, перелому кісток носа, травматичної ампутації 11, 12, 21 зубів, гематом повік обох очей, підкон`юктивального крововиливу лівого ока, забою грудної клітини, посттравматичної міжреберної невралгії, закритого перелому основи V-п`ясної кістки лівої кисті з припустимим зміщенням уламків, саден шкіри нижніх кінцівок, які в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що потягли тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби).

Порушення ОСОБА_4 вимог п. 12.1 ПДР, з технічної точки зору, перебували в прямому причинному звязку із настанням даної ДТП.

З урахуванням положень ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося 16 років.

Згідно з ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення 11-річного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, в діях неповнолітнього ОСОБА_4 за даним фактом вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, які підпадають під ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків строком на 1 рік, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатніми та необхідними для попередження вчинення малолітнім нових кримінальних правопорушень.

Представник потерпілої ОСОБА_9 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення внесеного прокурором клопотання.

Неповнолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, вину визнав, запевнив суд, що більше такого вчиняти не буде, просив дати можливість виправитися.

Захисник неповнолітнього адвокат ОСОБА_7 та законний представник ОСОБА_5 просили задовольнити клопотання та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків.

Батько неповнолітнього ОСОБА_6 просив суд задовольнити клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що будучи неповнолітнім на час скоєння суспільно-небезпечного діяння, що містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_4 , вчинив вказане суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України за обставин, викладених в клопотанні, що підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження та поясненнями вказаних осіб.

Встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилось 14 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України настає з 16-ти років, що свідчить про те, що ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Відповідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Статтею 499 КК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який характеризуються позитивно за місцем проживання та навчання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього (малолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст. 498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого діяння, згідно зі ст. 498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Пунктом 7 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю та батьком, які згодні на передачу сина їм під нагляд.

Враховуючи, що ОСОБА_4 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 14 років на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно із ст. 498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру. Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі, що становить - 5794,1 грн. затрачених на проведення судових експертиз стягнути з ОСОБА_5 .

Також відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання про скасування арешту майна та про долю речових доказів у порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Постановою від 28.06.2025 року визнано речовим доказом в кримінальному провадженні мотоцикл марки «Shinerаy» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: вул. Грушевського, 46, м. Красилів.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.07.2025 року накладено арешт на вищевказаний мотоцикл.

У п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України закріплено, що гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Керуючись ч. 2 ст. 97, ст.105 КК України, ст.ст. 498, 501, 371-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, як до особи, що не досягла віку кримінальної відповідальності - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 9-го класу Дружненської гімназії, раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру у вигляді:

1) передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Красилів, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України на термін 1 (один) рік, про що їм оголосити та яких зобов`язати посилити контроль, нагляд та виховний вплив над сином і систематично контролювати його поведінку;

2) строком на один рік обмежити дозвілля неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і встановити особливі вимоги до його поведінки, а саме: заборони у вечірній час з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. відвідувати розважальні заклади (дискотеки, клуби, бари, інші заклади розваги).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Речові докази після набрання ухвалою законної сили:

Скасувати арешт накладений ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.07.2025 на мотоцикл марки «Shinerаy» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: вул. Грушевського, 46, м. Красилів та повернути його власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи по справі № СЕ-19/123-25/9771-ІТ від 31.07.2025 року в сумі 3565 грн. 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи по справі № СЕ-19/102-25/17863-ІТ від 14.08.2025 року в сумі 2228 грн. 50 копійок.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити ОСОБА_4 , його законному представнику, захиснику та прокурору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1