Справа № 203/6666/25
Провадження № 1-кс/0203/155/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури Східного регіону, ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 12 травня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000285 з попередньою правовою кваліфікацією посягань за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єгор`ївськ, Московської області, рф, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту за фахом електрозварювальника, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , перебував на посаді командира зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», з 20 жовтня 2025 року проходить військову службу за мобілізацією на посаді командира відділення лінійно-кабельного відділення зв`язку ВЧ НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2025 року слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Полтаві, за погодженням заступника керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури Східного регіону, в порядку ст. п.1 ч.2 ст. 188 КПК України одночасно з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного після його затримання 22 січня 2026 року об 10 год. 12 хв. на підставі ухвали слідчого судді від 15 жовтня 2025 року отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 у разі незастосування запобіжного заходу, не пов`язаного з запобіжниками у спілкуванні та залишенні місця проживання, може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку сторони обвинувачення, відповідатиме завданням охороні прав та інтересів суспільства. Зокрема, підозрюваний, отримавши повідомлення про підозру та усвідомлюючи невідворотність можливого покарання може переховуватись та переховувався з часу проведення обшуків за місцем мешкання від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, а також з урахуванням покарання, яке загрожує підозрюваному до 10 років позбавлення волі, останній, маючи можливість повернутися на військову службу та прибути до військової частини самостійно, протягом тривалого часу не вживав заходів до повернення, тобто може і надалі продовжити вчинення злочину, передбаченого ст. 409 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити, посилаючись на доведеність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та на те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим наполягав на застосуванні тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували тим, що факт підроблення документів є лише припущенням та не доведений, крім того, перелічені слідчим ризики у клопотанні не доведено. Підозрюваний не перераховувався, добровільно повернувся до ЗСУ, що свідчить про відсутність умислу переховування. Весь час знаходиться у військовій частині, де його і затримали 22 січня 2026 року, жодним чином не міг та не може впливати на свідків, так як знаходиться в іншій військовій частині та перебуває в казарменному положенні, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має позитивну характеристику з місця служби, має на утриманні малолітню дитину, одружений, є учасником бойових дій, неодноразово заохочувався командуванням, має бойові поранення, а військова частина, де він проходить службу з 30 жовтня 2025 року подала клопотання про застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з тим, що ОСОБА_4 , зміг подальше виконання службових обов`язків з оборони нашої держави, тому просили в задоволенні клопотання відмовити або застосувати найменш обтяжливий запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ,вказуючи, що його матеріальне становище, враховуючи перебування на утриманні малолітньої доньки та дружини, яка не має самостійних доходів, не дозволяє внести заставу навіть у мінімальному для тяжкого злочину розмірі.

Вислухавши пояснення підозрюваного, думку прокурора та захисника, дослідивши клопотання та додані до нього докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

30 вересня 2025 року складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190, ч.4 ст. 4097 КК України, що вручене в порядку ст.ст. 276-278 КПК України з урахуванням положень ст. ст. 111, 135, 136 КПК України за місцем проживання дружині ОСОБА_9 та після затримання 22 січня 2026 року на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 15 жовтня 2025 року повідомлено особисто самому ОСОБА_4 про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді командира зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодшого сержанта, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, мотивуючи це небажанням їх виконувати, 10 серпня 2024 року перебуваючи у с. Березове, Дніпропетровської області подав рапорт до командування, про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, пов`язані з необхідністю здійснювати догляд за дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом 2 групи.

До рапорту про звільнення, ОСОБА_4 , додав завідомо неправдиві відомості, а саме нотаріально засвідчені копії: довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 967589 від 23 липня 2024 року, видану Київською обласною МСЕК №2 на ім`я його дружини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

У довідці до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 967589 від 23 липня 2024 року зазначено, що ОСОБА_9 оглянута 23 липня 2024 року, їй встановлена 2 група інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01 серпня 2026 року висновок про умови та характер праці протипоказана важка фізична праця, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності стаціонарне та стаціонарно-курортне лікування, лікування та нагляд лікаря кардіолога, потребує постійного стороннього догляду, підстава: акт огляду МСЕК № 1856.

Згідно інформації з Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) довідка до акта огляду МСЕ серії 12 ААВ № 967589 від 23 липня 2024 року, Обласною МСЕК №2 не видавалась, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не оглядалася, оскільки серія довідок 12 ААВ не використовувалась зазначеною МСЕК. Таким чином, вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 409 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді командир зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодшого сержанта, діючи умисно, реалізуючи свій протиправний умисел направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливу мету, з метою наживи, повідомив командуванню військової частини завідомо неправдиві відомості, надавши при цьому медичні документи (довідки) із завідомо неправдивою інформацією щодо наявності підстав звільнення з військової служби, у зв`язку з чим був звільнений зі служби у В/Ч НОМЕР_1 , та внаслідок звільнення отримував виплати. У зв`язку із цим, командуванням військової частини у продовж періоду з 01 серпня 2024 року по 31 серпня 2024 року молодшому сержанту ОСОБА_4 було нараховано та виплачено грошове забезпечення військовослужбовця на загальну суму 104 984 грн. 21 коп., які останній отримав та розпорядився на власний розсуд, чим спричинено матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 ЗСУ на вказану суму. Таким чином, вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру в ухиленні військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом обману, вчиненому в умовах воєнного стану та заволодінні чужим майном шляхом обману фактичними даними повідомлення Управління внутрішньої безпеки у Збройних силах України ГУ ВСП ЗСУ від 12 лютого 2025 року про виявлене кримінальне правопорушення, рапорту ОСОБА_4 командиру роти вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_3 від 10 серпня 2024 року про звільнення з військової служби, подання командира роти вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_3 від 10 серпня 2024 року про звільнення ОСОБА_4 з військової служби з висновками прямих начальників, наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 18 серпня 2024 року № 195-РС (по стройовій частині) про звільнення з військової служби ОСОБА_4 на підставі п. «г» п.2 ч.3 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи, свідоцтва про шлюб з ОСОБА_10 , довідки МСЕК серії 12 ААВ № 967589 від 23 липня 2024 року, а також довідкою про отримане грошове забезпечення на суму 104 984,21 грн., що сукупно з даними відповіді КЗ КОР «Обласне бюро МСЕ» від 19 лютого 2025 року № 91 про непроходження ОСОБА_10 огляду МСЕК та відсутність на балансі установи довідки серії 12 ААВ № 967589, протоколами допиту свідків, зокрема, з числа комісії МСЕК, та протоколами обшуків викривають роль ОСОБА_4 у поставлених йому за вину кримінальних правопорушеннях.

Тому прокурором наведені достатні докази для підтвердження фактів, які є причиною виникнення підозри, що за практикою тлумачення обґрунтованості підозри Європейським Судом з прав людини, mutatis mutandis, в рішенні від 28.10.94 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (скарга № 14310/88) не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що безсумнівно доводять винуватість у злочині до ступеня, необхідного для засудження обвинувальним вироком чи, принаймні, висунення обвинувачення в формі обвинувального акта, що складає процесуальну мету вже наступних стадій кримінального провадження.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 4 ст. 409 КК України, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Постановою слідчого від 10 жовтня 2025 року підозрюваного оголошено у розшук та досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено до його розшуку.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 15 жовтня 2025 року надавався дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

22 січня 2026 року постановою слідчого відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні у зв`язку з встановлення місцезнаходження ОСОБА_11 та його затриманням у м. Суми 22 січня 2026 року о 10:12 год.

За змістом статей 131, 132, 176, частини 2 статті 177, частини 1 статті 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, ризики переховування та впливу на свідків дійсно існували станом на день повідомлення про підозру, проте з часу повернення на військову службу 30 жовтня 2025 року у військову частину НОМЕР_2 на посаду командира лінійно-кабельного відділення зв`язку взводу зв`язку, що підтверджується даними військового квитка підозрюваного та видно з клопотання т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_2 , такі ризики істотно зменшилися, оскільки після цього ОСОБА_4 сумлінного проходить військову службу в іншій військовій частині, виконував та продовжує виконувати бойові завдання, про що свідчить довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України від 16 грудня 2025 року ВЧ НОМЕР_2 в період з 01 листопада по 30 листопада 2025 року, а також отримані нагороди під час служби у ВЧ НОМЕР_4 . Разом з тим, з урахуванням перебування підозрюваного в розшуку після повідомлення про підозру до часу затримання слідчий суддя приходить до висновку, що вказані ризики хоч і істотно зменшилися проте не перестали існувати повністю.

Крім того, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність ризику за п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки за місцем мешкання, до подій, що стали підставою досудового розслідування, сумлінно проходи службу, є учасником бойових дій з 2015 року, отримав поранення під час проходження служби і виконання бойових завдань 29 червня 2023 року, що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_3 від 02 липня 2023 року № 2269, а тому ризик вчиненні іншого кримінального правопорушення не доведений, як і продовження вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки такі є завершеними після отримання винагороди та з фактом самого звільнення на підставі поданих підроблених документів.

Одночасно в судому засіданні не знайшли підтвердження доказами і обставини неможливості забезпечити дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку підозрюваного ніж такої суворості запобіжний захід як тримання під вартою, враховуючи що санкція ч.4 ст. 409 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що за ст. 12 КК України віднесене до тяжких злочинів, підозрюваний раніше не судимий, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_12 , 2017 року народження, має міцні соціальні зв`язки за місцем мешкання, з 20 жовтня 2025 року проходить військову службу за мобілізацією на посаді командира відділення лінійно-кабельного відділення зв`язку ВЧ НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), позитивно характеризується за місцем проходження служби, є учасником бойових дій, у грудні 2023 року нагороджений медаллю ОСОБА_13 , 06 грудня 2025 року заохочений грамотою за вірність українському народові і військовій присязі, зразкове виконання службових обов`язків та високий професіоналізм, проявлені в умовах воєнного стану, а військова частина НОМЕР_2 клопоче про його повернення до виконання службових обов`язків як сумлінного і грамотного бійця, чому вочевидь буде перешкоджати тримання під вартою, тому слідчий суддя приходить до висновку про достатність застосування менш обтяжливого запобіжного заходу, який забезпечить досягнення мети, передбаченої ст. 177 КПК України, що на переконання слідчого судді буде забезпечувати передбачений ч.1 ст. 179 КПК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 КПК.

Відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

При цьому, слідчий суддя приймає до уваги, що строк запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування, визначеного відповідно до ст. 219 КПК України.

Зважаючи на те, що підозра вручена 22 січня 2026 року о 21 год. 00 хв., з урахуванням строків досудового розслідування за ст. 219 КПК України, а також встановлених в ході розгляду клопотання обставин, належить встановити строк дії обов`язків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, тобто на один місяць 19 днів, до 14 березня 2026 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 176 - 179, 193, 194 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури Східного регіону, ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 12 травня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000285 з попередньою правовою кваліфікацією посягань за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на один місяць 19 днів, тобто до 14 березня 2026 року, поклавши на підозрюваного виконання наступних обов`язків:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проходження служби, місця проживання та місця реєстрації;

- утримуватися від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні;

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначити строк дії ухвали до 14 березня 2026 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено і оголошено учасникам провадження 28 січня 2026 року о 12-55 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1