СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/6491/25

ун. № 759/23655/25

08 жовтня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в кримінальному провадженні №0002999 внесеного до ЄРДР 06.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва надійшло вищезгадане клопотання, в якому суб`єктом звернення порушено питання про накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, яке вилучено під час та затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, а саме:

- мобільний телефон марки «АЙФОН» imei1: НОМЕР_1 з сім карткою оператора мобільного зав`язку з номером НОМЕР_2 , який ОСОБА_5 використовував під час здійснення збуту наркотичних засобів;

- пластикову кришку червоного кольору, якою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 позначали місця розташування «закладок».

Клопотання обґрунтованим тим, що Слідчим відділом Святошинського управління Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002999 внесеного до ЄРДР 06.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за передньою змовою групою осіб разом із неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою особистого збагачення вирішили здійснювати збут наркотичного засобу - канабісу, який розфасований у 25 згортках, шляхом реалізації через схованки («закладки»).

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, діючи з прямим умислом, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у невстановленому досудовим розслідуванням особи неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 незаконно придбали наркотичний засіб - Канабіс, який почали зберігати з метою збуту.

В подальшому 05.10.2025, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи єдиним умислом, за попередньою домовленістю на території лісопаркової зони поблизу буд. 139 по пр-ту. Берестейському в м. Києві шляхом розкладання «закладок», залишили з метою збуту 25 згортків з наркотичним засобом - канабісом, за що в подальшому мали отримувати грошову винагороду.

Однак 05.10.2025 року, приблизно о 12 годині 46 хвилин, під час того, як неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території лісопаркової зони поблизу буд. 139 по пр-ту. Берестейському в м. Києві здійснювали розкладання «закладок» наркотичних засобів з метою збуту то їх було виявлено та затримано працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України.

Під час затримання, ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України, в ході особистого обшуку у останнього було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «POCO» imei1: НОМЕР_3 , з сім карткою оператора мобільного зав`язку з номером НОМЕР_2 , який ОСОБА_6 використовував під час здійснення збуту наркотичних засобів;

- ізоленту зі смугами жовтого та зеленого кольору, яку ОСОБА_6 та ОСОБА_5 використовували для фасування згортків з наркотичними засобами, з метою їх подальшого збуту.

Під час затримання, ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, в ході особистого обшуку у останнього було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «АЙФОН» imei1: НОМЕР_1 з сім карткою оператора мобільного зав`язку з номером НОМЕР_2 , який ОСОБА_5 використовував під час здійснення збуту наркотичних засобів;

- пластикову кришку червоного кольору, якою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 позначали місця розташування «закладок».

Слідчим було прийнято процесуальне рішення, та в порядку ст. 110 КПК України, вказані речі та предмети було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що зазначені речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, вилучені предмети та інші речі містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту.

У судове засідання слідчий не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини неприбуття слідчого суддю не повідомив.

Власник майна щодо якого вирішується питання про арешт у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини неприбуття слідчого суддю не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи зазначені положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7) ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положенням ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що 05.10.2025 року під час затримання, ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, в ході особистого обшуку у останнього було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «АЙФОН» imei1: НОМЕР_1 з сім карткою оператора мобільного зав`язку з номером НОМЕР_2 , який ОСОБА_5 використовував під час здійснення збуту наркотичних засобів;

- пластикову кришку червоного кольору, якою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 позначали місця розташування «закладок».

Слідчим було прийнято процесуальне рішення, та в порядку ст. 110 КПК України, вказані речі та предмети було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Отже, зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

КПК України визначає можливість проведення особистого обшуку особи виключно з двома конкретними обставинами, а саме: 1) затримання особи в порядку ст. 208 КПК України; 2) проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку житла чи іншого володіння особи за наявності підстав, визначених ч. 5 ст. 236 КПК України.

Тобто обшук особи фактично не є окремою слідчою дією, а проводиться під час затримання особи чи обшуку житла та іншого володіння з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ч. 5 ст. 236 КПК України.

Оскільки, особистий обшук було проведено під час затримання особи, за таких обставин кримінальним процесуальним законом не передбачено отримання ухвали слідчого судді з дозволом на проведення такого обшуку.

Зокрема такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у поставі від 26.09.2023 року у справі № 404/2409/20, провадження № 51-2742км23.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту майна, про яке йдеться в клопотанні.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в кримінальному провадженні №0002999 внесеного до ЄРДР 06.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - задовольнити.

Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0002999, яке вилучено під час та затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, а саме:

- мобільний телефон марки «АЙФОН» imei1: НОМЕР_1 з сім карткою оператора мобільного зав`язку з номером НОМЕР_2 , який ОСОБА_5 використовував під час здійснення збуту наркотичних засобів;

- пластикову кришку червоного кольору, якою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 позначали місця розташування «закладок».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1