Справа №213/5856/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області в залі судових засідань у закритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000362 від 04 жовтня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Інгулець Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146, ч.4 ст.152, ч.2 ст.156, ч.6 ст.153, ч.2 ст.301 Кримінального кодексу України, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000362 від 04 жовтня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

04.10.2023 року приблизно об 11:00 годині, ОСОБА_7 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу сьомого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше йому невідомого малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі останнього з метою подальшого вчинення дій сексуального характеру відносно нього.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи проти волі малолітнього ОСОБА_8 , ОСОБА_7 обхопив своєю правою рукою, зігнутою у ліктьовому суглобі, за шию малолітнього потерпілого та почав притискати його до себе, чим придушив волю останнього та позбавив його можливості пересування або вчинення опору, із застосуванням фізичного примусу відвів потерпілого до свого місця мешкання, а саме до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Увійшовши до вказаної квартири, ОСОБА_7 закрив вхідні двері зсередини на ключ та сховав його, таким чином заблокував можливість виходу малолітнього потерпілого з приміщення квартири. Після цього, ОСОБА_7 погрожуючи застосуванням фізичного насильства, подавив волю малолітнього потерпілого ОСОБА_8 до можливого опору, та позбавив його можливості вільно залишити приміщення квартири, обмеживши таким чином його свободу пересування, став утримувати його за вказаною адресою в період часу приблизно з 11:00 години до 12:30 години 04.10.2023, тобто не менше ніж півтори години, при цьому вчиняючи дії сексуального характеру щодо останнього.

ОСОБА_7 , 04.10.2023 приблизно об 11 год. 00 хв, будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , розуміючи, що потерпілий ОСОБА_9 , 2009 р.н., внаслідок своєї безпорадності, викликаної малолітнім віком, не зможе в повній мірі розуміти характер та значення вчинюваних з ним дій та чинити йому активний опір, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний намір на зґвалтування останнього, тобто на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із проникненням в тіло потерпілого ОСОБА_8 - особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, з використанням іншого предмета, а саме фалоімітатора, та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки і бажаючи їх настання, з низинних спонукань, використовуючи свої фізичні та психологічні переваги над потерпілим ОСОБА_8 , 2009 р.н., використовуючи безпорадний стан малолітнього потерпілого, який виразився у тому, що останній не міг розуміти зовнішню, фактичну сторону скоєних відносно нього дій та не міг чинити опір, без його добровільної згоди, наказав останньому зняти з себе увесь одяг, при цьому висловив погрозу фізичною розправою над останнім.

Потерпілий ОСОБА_8 , злякавшись погроз останнього, виконав його вимоги. Після цього, ОСОБА_7 використовуючи безпорадній стан малолітнього, умисно вступив з ним в сурогатну форму статевих зносин, імітуючи природний статевий акт, шляхом проникнення фалоімітатором до анального отвору малолітнього ОСОБА_8 .

За результатом вказаних дій, відповідно до висновку судової медичної експертизи, у малолітнього потерпілого виявлено при огляді та дитячим хірургом зміни у вигляді подразнення шкіри навколо анального отвору, зяяння анусу з розслабленням сфінктеру, які могли виникнути від тривалої дії тупого твердого предмету з обмежено-подовгуватою поверхнею, яким міг бути напружений статевий член при введенні останнього в анус із застосуванням фізичної сили, незадовго до огляду.

Після цього, ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на зґвалтування малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , 2009 року народження, тобто на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із проникненням в тіло потерпілого ОСОБА_8 з використанням іншого предмета, а саме пальців своєї правої руки, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки і бажаючи їх настання, з низинних спонукань, використовуючи свої фізичні та психологічні переваги над потерпілим ОСОБА_8 , 2009 р.н., використовуючи безпорадний стан малолітнього потерпілого, який виразився у тому, що останній не міг розуміти зовнішню, фактичну сторону скоєних відносно нього дій та не міг чинити опір, без його добровільної згоди, вступив з ним в сурогатну форму статевих зносин, імітуючи природний статевий акт, шляхом проникнення своїми пальцями правої руки до анального отвору малолітнього ОСОБА_8 .

Після цього, 04.10.2023 приблизно об 11:00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на вчинення дій сексуального характеру з малолітнім потерпілим ОСОБА_8 , 2009 року народження, без його добровільної згоди, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки і бажаючи їх настання, з низинних спонукань, використовуючи свої фізичні та психологічні переваги над потерпілим ОСОБА_8 , використовуючи безпорадний стан малолітнього потерпілого, який виразився у тому, що останній не міг розуміти зовнішню, фактичну сторону скоєних відносно нього дій та не міг чинити опір, ліг на ліжко та, погрожуючи останньому фізичною розправою, наказав потерпілому сісти на ліжко біля нього, взяти до рота його статевий орган.

Потерпілий ОСОБА_8 , 2009 р.н., який не досяг чотирнадцятирічного віку, злякавшись погроз останнього, виконав його вимоги та ОСОБА_7 вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло потерпілого, а саме до його рота, з використанням геніталій.

Після цього, 04.10.2023 приблизно в період часу з 11 год. 20 хв. до 12 год. 30 хв, ОСОБА_7 , будучи особою, яка вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 152 КК України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних з проникненням у тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , 2009 року народження, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи безпорадний стан малолітнього потерпілого, який виражався в тому, що малолітній потерпілий не розумів сутність та характер вчинюваних щодо нього дій та не міг чинити опір через свій малолітній вік, умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчинив сексуальне насильство, яке полягало у примушуванні малолітнього ОСОБА_8 , 2009 р.н., до облизування грудних сосків ОСОБА_7 та у примушуванні потерпілого до мастурбації та здійснення екскреторної функції еякуляції на живіт ОСОБА_7 , з подальшим примушуванням малолітнього потерпілого до облизування власного еякулята з тіла підозрюваного.

Крім цього, 04.10.2023 приблизно в період часу з 11 год. 20 хв. до 12 год. 30 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , ігноруючи загальноприйняті норми моралі, маючи прямий умисел на вчинення щодо малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , 2009 року народження, розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, які полягали у порушенні нормального морального та фізичного становлення малолітнього, усвідомлюючи, що здійснює розпусні дії щодо малолітньої особи і бажаючи їх вчинити, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 , є малолітньою особою, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи безпорадний стан малолітнього потерпілого, який виражався в тому, що останній не розумів сутність та характер вчинюваних щодо нього розпусних дій сексуального характеру та не міг чинити опір через свій малолітній вік, умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчинив розпусні дії сексуального характеру, які полягали у демонстрації ОСОБА_7 на своєму мобільному телефоні «Samsung» моделі SM-A105F/DS продукції порнографічного характеру малолітньому потерпілому.

Крім цього, 04.10.2023 приблизно в період часу з 11 год. 20 хв. до 12 год. 30 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою розповсюдження продукції порнографічного характеру, усвідомлюючи, що дана продукція є неприйнятною для розповсюдження з точки зору суспільної моралі, всупереч вимогам ст. 2, 6 Закону України "Про захист суспільної моралі" від 20 листопада 2003 року, згідно яких забороняється обіг, демонстрація та прокат друкованих видань, кіно-, аудіо-, відео-, радіо-, телепродукції, матеріалів на електронних носіях, інших видів продукції, що пропагують порнографію, демонстрував на своєму мобільному телефоні «Samsung» моделі SM-A105F/DS, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 малолітньому потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продукцію порнографічного характеру зі змістом, який знаходиться в явному протиріччі з існуючими в суспільстві традиціями інтимного спілкування людей, яка здатна шляхом одіозної сексуальної інформації призвести до деформації моральних уявлень і понять про сексуальні відносини між людьми.

Відповідно до висновку комплексної судової комп`ютерно-технічної експертизи та судової мистецтвознавчої експертизи, серед інформаційного наповнення вказаного мобільного телефону виявлено ряд файлів, які містять в собі сцени статевих зносин між людьми з відвертою демонстрацією геніталій, одностатевих зносин (чоловічий гомосексуалізм), груповий, анальний та оральний секс (кунілінгус, мінет), демонстрацію мастурбаторних дій та екскреторної функції - еякуляції, у яких відсутня художня, наукова та учбова цінність, головним предметом є геніталії та їх взаємодія, а не персонажі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , слід кваліфікувати:

-за ч.2 ст.146 КК України, за ознаками: незаконне позбавлення волі, вчинене щодо малолітнього;

-за ч.4 ст.152 КК України, за ознаками: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням іншого предмета, вчиненого щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років;

-за ч. 4 ст. 152 КК України, за ознаками: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчиненого щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років;

-за ч.6 ст.153 КК України, за ознаками: вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство), вчинених особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України, щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років;

-за ч. 2 ст.156 КК України, за ознаками: вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи;

-за ч. 2 ст. 301 КК України, за ознаками: розповсюдження серед неповнолітніх творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень при обставинах, що зазначенні в обвинувальному акті повністю не визнав. Обвинувачений ОСОБА_7 додатково суду пояснив, що 04 жовтня 2023 року близько 09 години ранку він вийшов з квартири та пішов здавати пляшки. Здав пляшки та пішов до магазину «АТБ», купив горілки та цигарок. Коли йшов додому та зустрів двох хлопчиків, які спитали в нього про електронні цигарки, він повідомив хлопцям, що електронні цигарки у нього дома. Він та хлопці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пішли до нього додому. Він сів біля під`їзду, так як у нього задишка. Він та хлопець на ім`я ОСОБА_10 підійшли до квартири, що розташована на четвертому поверсі. Зайшли до квартири, він закрив двері, ключ був у дверях. Він сів на диван, так як у нього задишка та дав ОСОБА_10 шість цигарок «айкос». Захар був у нього 15 хвилин та потім пішов додому. Він випив 100-150 грам горілки та ліг спати. О 19 годинні прийшла міліція та вибила вхідні двері його квартири. він ОСОБА_10 не ґвалтував. захара та іншого хлопця знає, так як вони самі до нього приставали. Відео з телефону ОСОБА_10 не показував та він не може пояснити, чому у потерпілого виявленні тілесні ушкодження та чому ОСОБА_10 забув у нього свої речі.

Вислухавши сторону обвинувачення, обвинуваченого, законного представника потерпілого, дослідивши відеофіксацію допиту малолітнього потерпілого, вислухавши свідків, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146; ч.4 ст.152; ч.2 ст.156; ч.6 ст.153; ч.2 ст 301 КК України доказується повністю наступним:

- витягом з кримінального провадження №0000362 від 04 жовтня 2023 року, згідно якого внесено відомості до ЄРДР за заявою, повідомленням ОСОБА_12 за фактом сексуального насильства стосовно малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відбулося 04 жовтня 2023 року у період часу з 11.30 години до 16.00 години;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.10.2023 року від ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого 04.10.2023 року особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила дії сексуального характеру, пов`язані із анальним та оральним проникненням в тіло її малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-протоколом огляду місця події від 04.10.2023 року, зафіксованого відеозаписом, який було досліджено та відтворено в судовому засіданні приміщення квартири АДРЕСА_3 , в якому мешкає ОСОБА_7 , де відбулись події за показаннями потерпілого, вилучено мобільний телефон, гумовий виріб (фалоімітатор), який знаходився під ковдрою та халатом на дивані, кепка в сіточку біло-жовтого кольору, на яку ОСОБА_7 вказав, що належить йому, дитячий халат, два сліди папілярних ліній;

-висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.10.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на момент огляду, а саме 05 жовтня 2023 року о 05 годинні 15 хвилин перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

-висновком експерта №1605 «С» від 27.10.2023 року, відповідно до якого, на основі судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи відомі обставини справи та у відповідності з поставленими перед експертизою питаннями, експерт прийшов до висновку, що у потерпілого ОСОБА_8 виявленні садна обличчя, лівої сідниці. Характер ушкоджень свідчить про утворення саден від дії тупого твердого предмета за механізмом тертя-ковзання, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виявленні при огляді та дитячим хірургом зміни у вигляді подразнення шкіри навколо анального отвору, зяяння анусу з розслабленням сфінктеру могли виникнути від тривалої дії тупого твердого предмету з обмежено-подовгуватою поверхнею, яким міг бути напружений статевий член при введенні останнього в анус із застосуванням фізичної сили, незадовго до огляду;

-свідоцтвом про народження ОСОБА_8 , де зазначено, що ОСОБА_8 , народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис №11 від 22 листопада 2009 року, вчинений Ізмайлівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області;

-висновком дактилоскопічної експертизи №КСE-19/104-23/36150 від 19.10.2023 року, відповідно до якого два сліди пальців рук, вилучені 04.10.2023 року під час огляду приміщення квартири АДРЕСА_3 , залишені середнім пальцем правої рути та безіменним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-висновком експерта №КСE-19/104-23/37468 від 07.11.2023, відповідно до якого серед інформаційного наповнення мобільного телефону марки «SAMSUNG», серійний номер та IMEI наводиться, виявлено 71 549 файлів графічних форматів та 490 файлів відеоформатів, які записано на один диск лазерних систем зчитування та передані для проведення мистецтвознавчої експертизи;

-висновком експерта № КСE-19/104-23/42702-М3 від 28.11.2023, відповідно до якого виявлені на наданому диску файли відео форматів відносяться до товарів порнографічного характеру;

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09.10.2023 року за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , 2009 року народження, в присутності законного представника, під час якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав свою кепку, яку залишив утікаючи з приміщення квартири чоловіка «Сай» за адресою: АДРЕСА_1 ;

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09.10.2023 року за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , 2009 року народження, в присутності законного представника, під час якого ОСОБА_8 впізнав гумовий виріб (фалоімітатор), який чоловік на прізвисько « ОСОБА_13 » застосував до нього під час вчиненні дій сексуального характеру в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

-висновком експерта №3524/23-27 від 18.12.2023 року за результатами проведення судової психологічної експертизи у кримінальному провадження відповідно до якого, за матеріалами відеозапису допиту за участю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.10.2023 року, у спеціально облаштованому приміщенні для допиту/опитування дітей, що розміщене у Криворізькому навчально-науковому інституті Донецького державного університеті внутрішніх справ (м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, буд. 92-А), задана кількість відкритих питань, що не мають активного випереджувального характеру, виключають несамостійність відповідей та стимулюють до змістовного розширення його повідомлень у відповідності з психологічною специфікою спілкування.

Альтернативні питання за своїм змістом є уточнюючими, логічно та послідовно сформульовані вслід за попередніми повідомленнями ОСОБА_8 і не мали впливового характеру на процес реконструкції подій, а навпаки допомогли наблизитись до уточнюючого процесу реконструкцій подій. Комунікативна технологія допиту є психологічно згідною: стимулює активність комунікативної діяльності та не має ознак тиску на останнього.

Інформація, яка виявлена під час перегляду наданого відеозапису допиту за участю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказує на психологічну достовірність його показів, а саме про перебіг подій та факти насилля над собою в досліджуваній ситуації:

- ОСОБА_8 довів, що зі сторони підозрюваної особи були дії насильницького характеру у вигляді: намагався цілувати, без згоди спробував зайти фалоімітатором до заднього проходу малолітнього та засовував свої пальці, змусив мастурбувати на нього, після чого заставив все злизати, вимагав цілувати його соски, облизувати статевий орган, робити рому мінет, демонстрував із свого мобільного телефону порновідео.

Повний порівняльний аналіз мовної та поведінкової діяльності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не виявив ознак, які сигналізують про ступінь недостовірності інформації, яка від нього надходила.

На достовірність показів наданих потерпілим ОСОБА_8 вказують наступні ознаки:

-упродовж всього часу відео файлу ОСОБА_8 надає достатній обсяг інформаційно-смислового змісту, наявність у його повідомленнях багатоскладовості і фрагментарності мовних побудов;

-відтворює послідовність дій;

-виявляє відповідну активність в жестах, тон голосу не змінюється;

-відсутні ознаки, мовні помилки, які могли вказувати на те, що ОСОБА_8 дає свідчення з чиїхось слів.

Достатність відомостей у показаннях які надає потерпілий ОСОБА_8 , його відповіді та пояснення, дозволяють встановити чітку хронологічну послідовність, при яких він став жертвою сексуального злочину. На підставі аналізу інформативно-смислового змісту сполучених ним відомостей можна відтворити вихідні події, їх деталі, особливості виникнення, перебігу та наслідки. При цьому ОСОБА_8 демонструє афективні переживання відчував в моменти здійснення відносно нього дій насильницького характеру зі сторони чоловіка якого описує, що виразилось в больових відчуттях, в зберіганні напруги, страху, почуття приниження, патологічним фіксування спогадах про психотравмуючу ситуацію та почуття незахищеності та ураження гідності.

Малолітній потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно, без змістовних текстових підказок для відповідей, навідних запитань, відтворює певні обставини події під час проведення допиту від 09.10.2023 за його участі в якості потерпілого, що в свою чергу наближають слідство до повноти розкриття всіх обставин злочину, а саме відносно вчинення нього насильницьких дій сексуального характеру зі сторони особи зовні якого описує та ідентифікує як «Сай».

У відеозаписі відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час його допиту від 09.10.2023, не виявлено ознак здійснення на нього психологічного впливу з боку сторонніх осіб та осіб які приймали участь у проведенні даної слідчої дії: слідчого, психолога, законного представника та педагога.

Схильності до фантазування та до заповнення прогалин і образами уяви в показах малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про обставини вчинення стосовно нього даного злочину - не фіксуються;

-висновком судово-психіатричного експерта №703 від 21.11.2023 року, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до якого ОСОБА_7 в період інкримінованих йому діянь виявляв і в даний час виявляє психічний розлад у формі легкої розумової відсталості з поведінковими розладами. За своїм психічним станом в той період часу та в теперішній час усвідомлює свої дії і керує ними. Застосування примусових медичних заходів не потребує;

-переглянутим та дослідженим в судовому засіданні відеозапис до протоколу допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.10.2023 року, де малолітній ОСОБА_8 показав, що 04.10.2023 року зранку він гуляв з другом ОСОБА_14 . Зустріли раніше знайомого чоловіка на прізвисько « ОСОБА_13 », знає його більше місяця, раніше брали у нього електронні цигарки. Запитали у нього за цигарки. Він сказав, що цигарки вдома, запропонував піти до нього. ОСОБА_8 зайшов до під`їзду, а ОСОБА_15 залишився на вулиці. Зайшли до квартири, чоловік зачинив двері, сховав десь ключ. Чоловік зняв увесь одяг і сказав, щоб роздягнувся ОСОБА_8 , а якщо не роздягнеться, то він сам його роздягне. Він роздягнувся. Чоловік став лізти цілуватися, а він його відштовхував. Сиділи на ліжку. Чоловік взяв біля ліжка на підлозі резиновий «член» і став засовувати малолітньому в анальний отвір, не виходило, чимось змастив, також не зміг всунути. ОСОБА_8 сховав цей член під ковдру на ліжку. Чоловік його шукав, але не знайшов. Чоловік засовував свій палець йому в анальний отвір, ОСОБА_8 прибирав його руку, але він продовжував лізти. «Сай» заставив йому лизати груди, лизати «яйця», робити мінет, мастурбувати йому, замахувався на нього, погрожував вбити, якщо відмовиться. Сказав, що якщо не буде лизати «жопу», то буде смоктати цілу ніч і нікуди не піде. Сказав, якщо він не закінчить, ОСОБА_8 із квартири не піде. Заставив ОСОБА_8 мастурбувати та закінчити на нього, злизати з тіла. Показував порно на телефоні: хлопець з дівчиною, хлопець з хлопцем, як хлопці мастурбують. «Сай» не закінчив, у нього не стояв. В 15.58 год. сказав, що піде додому. Чоловік відчинив двері і випустив його. Зустрів свою бабусю і розповів, що його зґвалтували, викликали поліцію та все розповів. Раніше у « ОСОБА_16 » вдома не був. Вважає його самою неадекватною людиною у світі. Був одягнений в шорти, кофту, труси, які вилучили. Також була кепка з написом « ОСОБА_17 » жовта з сіточкою попереду на липучці.

- показами законного представника потерпілого ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що 04.10.2023 її син ОСОБА_8 знаходився дома, а потім приблизно о 11 год. додому прийшов друг ОСОБА_18 та вони пішли гуляти. Через деякий час ОСОБА_15 знов прийшов та запитав чи не повертався ОСОБА_10 та пояснив, що вони проходили біля будинку № 8 по пр. Перемоги, де до них підійшов знайомий ОСОБА_10 чоловік на прізвисько « ОСОБА_13 » та запропонував цигарки. Захар пішов до місця мешкання зазначеного чоловіка, а ОСОБА_15 чекав на подвір`ї та пояснив, що може показати будинок. Вони всі разом пішли до будинку, там запитали у сусідів де мешкає чоловік, вони повідомили, що в квартирі АДРЕСА_4 . Вони піднялись, стукали, але двері ніхто не відчинив. Надалі чекали на Захара неподалік будинку №5. Приблизно о 16 год. ОСОБА_10 підійшов до них та повідомив, що його намагався зґвалтувати чоловік на прізвисько « ОСОБА_13 », утримував, без згоди сунув фалоімітатор до анального отвору, застосував свої пальці, змусив мастурбувати на нього, вимагав цілувати його соски, облизувати статевий орган. Після чого викликали працівників поліції. Також повідомила, що була присутня під час допиту сина, на якому ОСОБА_10 розповів все що з ним відбувалось в приміщенні кв. АДРЕСА_3 . Просить суд покарати суворо. Також надала суду заяву, в якій зазначила, що заперечує щодо здійснення допиту її сина в суді, так як це може негативно вплинути на його стан.

-показами неповнолітнього свідка ОСОБА_19 який суду показав, що він та ОСОБА_8 гуляли. Невідомий чоловік покликав ОСОБА_10 та запропонував електронні цигарки. Захар добре знав невідомого чоловіка, що запропонував цигарки. Захар запитав його, чи потрібні цигарки та зазначив, що «Сай» може надати цигарки, а саме айкоси. Він залишився чекати, а ОСОБА_10 та Сай зайшли в поїзд п`ятиповерхівки. ОСОБА_10 сказав йому, щоб він почекав 5-10 хвилин, а він чекав дві години. Потім він пішов до Захара батьків. Він, бабуся та дід ОСОБА_10 пішли до під`їзду ОСОБА_16 . Дізналися куди потрібно стукати у двері та почали стукати у двері на четвертому поверсі, двері ніхто не відчиняв. Він та бабуся та дід ОСОБА_10 сиділи біля стадіону, близько 1 година - 1.5 години та чекали. Зарах все розповів. бабуся та він був наляканий. У ОСОБА_10 була відсутня кепка. Також повідомив, що чоловіка на прізвисько « ОСОБА_13 » впізнати може, цей чоловік знаходиться в залі та вказав на ОСОБА_7

-показами свідка ОСОБА_20 яка суду пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_21 . О 10 11 годинні син пішов гуляти разом із ОСОБА_10 , а о 17 годин вечора син прийшов додому та повідомив, що ОСОБА_10 пішов до ОСОБА_16 та ОСОБА_10 довго не повертався від ОСОБА_16 . Син розповідав, що Сай знущався на ОСОБА_10 та сину відомо, що Сай наголо роздягнувся, торкався, ставляв «самотик».

-показами свідка ОСОБА_22 , яка зазначила, що є спеціалістом служби у справах дітей виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради ОСОБА_22 , яка суду показала, що 09.10.2023 року була присутня під час допиту потерпілого ОСОБА_8 . В її присутності неповнолітній ОСОБА_8 повідомив хронологічну послідовність обставин 04.10.2023, при яких він став жертвою сексуального злочину. ОСОБА_10 розповів, що разом з ОСОБА_23 гуляли та побачили ОСОБА_16 . ОСОБА_23 залишився на вулиці, ОСОБА_24 пішов до квартири разом із ОСОБА_25 , Сай закрив двері та почав роздягатися.

-показами свідка ОСОБА_26 яка суду показала, що ОСОБА_8 це її онук. На той час ОСОБА_10 мешкав з матір`ю, вітчимом та братом. Вона приїхала в гості до ОСОБА_10 та ОСОБА_10 попросився погуляти з ОСОБА_27 . Прийшов той хлопчик та повідомив, що він чекав дві години біля під`їзду ОСОБА_10 та повідомив, що внук пішов із ОСОБА_25 до квартири. Вона разом із сватом пішла до під`їзду будинку. Біля під`їзду сидів чоловік та хлопчик повідомив, де шукати ОСОБА_10 . Вони стукали в 71 кватиру на четвертому поверсі. Чоловік, що був біля під`їзду повідомив, де живе Сай та зазначив, що може бути біда. Вони пішли від будинку, в в кватиру якого стукали, потім прибіг ОСОБА_10 повідомив, що боїться все розповідати та зазначив, що його зґвалтували. ОСОБА_10 їй повідомив, що Сай запропонував йому випити та зняв штани та орально вимагав все зробити. Сай намагався засунути певний предмет в задній отвір внуку, в та в подальшому відкинув певний предмет. Стосовно тілесних ушкоджень нічого не може зазначити, в подальшому батьки викликали поліції. ОСОБА_10 знаходився у ОСОБА_16 близько двох годин. ОСОБА_28 йому пообіцяв, що прийде до нього ще раз та він відкрив йому двері. ОСОБА_10 прийшов додому після 16 години та коли онук все розповідав, він сильно трусився та повідомив, що його зґвалтував Сай.

-показами свідка ОСОБА_29 яка суду пояснила, що мешкає по АДРЕСА_5 та знає ОСОБА_7 як сусіда, він пив горілку, не працював, раніше погано навчався в інтернаті. Раніше ОСОБА_30 водив до себе хлопців, він не тієї орієнтації, хлопців до себе водив, коли ОСОБА_31 було 15-16 років, а хлопцям було по 10 років. Були випадки, коли ОСОБА_30 одягав пальто на голе тіло, виходив на вулицю та запрошував хлопців до себе додому. Зауваження ОСОБА_32 не робила, він водив хлопців, коли навчався в інтернаті. С`єдін спілкувався з хлопцями не з тієї орієнтації.

Зазначені вище докази винуватості обвинуваченого є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.

Суд критично відносить до пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 , в тій частині, що ніяких дій сексуального характеру відносно малолітнього ОСОБА_8 не вчиняв, та вважає, що вказана позиція обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невизнання своєї вини спрямована на ухилення від кримінальної відповідальності за скоєне та його вину у скоєнні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по справі доказами.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про проведення допиту малолітнього потерпілого в залі судового засідання, в якому судом було відмовлено в задоволені слід зазначити, що сторона захисту чи інші учасники кримінального провадження не заперечували проти дослідження відеозапису допиту потерпілого за методикою «зелена кімната», ураховуючи правові висновки Верховного Суду щодо забезпечення найкращих інтересів дітей та з метою запобігання їх травмуючого фактору, суд не вбачав потреби у повторному допиті малолітнього потерпілого у судовому засіданні, обмежившись дослідженням у судовому засіданні вищевказаного відеозапису показань.

Зокрема, подібний правовий висновок викладений упостанові Верховного суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17 січня 2023 року в справі №753/13113/18, де Суд виснував, що у виключних обставинах цієї справи підстави, наведені судом, в достатньому ступені виправдовували відмову від допиту дитини в судовому засіданні.

Аналогічно у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 березня 2020 року в справі №332/2216/17 міститься висновок про те, що засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. Вказане кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 листопада 2019 року в справі №750/5745/15-к. Згідно ч.1 ст.1 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства кожна Сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для захисту прав й інтересів жертв, у тому числі їхніх особливих потреб як свідків, на всіх стадіях розслідування та кримінального провадження, зокрема шляхом забезпечення уникнення контакту між жертвами та правопорушниками в суді та приміщеннях правоохоронних органів, крім випадків, коли компетентні органи встановлять інше в найкращих інтересах дитини або коли розслідування чи провадження вимагають такого контакту. На переконання колегії суддів Верховного Суду, перехресний допит у суді малолітньої дитини допустимий лише у виняткових випадках, коли вичерпано всі інші способи встановлення істини. Аналізуючи обмеження права захисту засудженого у співвідношенні сумісності з гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що у даному провадженні суди взяли до уваги показання особи, виконавши вимоги, сформовані прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини: вжито максимальних заходів для встановлення необхідності забезпечення явки малолітньої потерпілої особи до суду; підтверджено показання малолітньої потерпілої іншими доказами; відсутність свідка через поважну причину, а саме обтяжливість допиту малолітньої потерпілої особи, що, на думку колегії суддів Верховного Суду, суперечило б змісту та меті цієї процесуальної дії.

Крім того, в ухвалі колегії суддів Верховного Суду в складі Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 03 червня 2022 року в справі №200/12044/18, Верховний Суд не знаходить підстав вважати, що відмова суду в допиті малолітнього потерпілого вказувала на те, що процес щодо обвинуваченого був несправедливим у цілому або що мало місце порушення статті 6 Конвенції. При цьому посилання судів першої та апеляційної інстанцій у судових рішеннях на показання малолітнього потерпілого, надані під час досудового розслідування, у цьому кримінальному провадженні не можна вважати істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, адже це не перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відтак, колегія суддів вважає, що вищевказані докази, які досліджені у ході судового розгляду цього кримінального провадження, були здобуті у відповідності з вимогами КПК України, тобто є достатніми, належними, допустимими та достовірними.

Жодних клопотань про визнання будь-якого із доказів недопустимими чи виключення доказу із числа обвинувачення стороною захисту заявлено не було.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 доведена поза розумним сумнівом. Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версії обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що факти, встановлені на підставі допустимих доказів для розумної і безсторонньої людини дають підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (див. постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17 та ін.).

Цей стандарт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , на думку суду, було дотримано.

Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, встановлює що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Відповідно до ст.ст. 17, 19 зазначеної Конвенції жодна дитина не може бути об`єктом незаконного посягання на її честь і гідність; держава вживає всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації.

Статтею 34 цієї Конвенції встановлено, що держава зобов`язана захищати дитину від усіх форм сексуальної експлуатації та сексуальних розбещень.

Законодавець забезпечує охорону та недоторканість статевої свободи особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її статі

При цьому, норми ч.4 ст. 152, ч.2 ст.156 КК України забороняють вчиняти будь-які дії сексуального характеру, у тому числі пов`язані із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло потерпілої особи, яка не досягла 14 років, з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, незалежно від її добровільної згоди.

Ці норми направлені на захист прав дитини як потерпілої особи, тому й запроваджується абсолютна заборона нашкодити її статевій свободі, навіть за її добровільної згоди (щодо вчинення зґвалтування). Законодавець, вводячи таке табу на посягання на статеву свободу дитини навіть з урахуванням її добровільної згоди, обґрунтовує своє рішення тим, що особа, яка не досягла чотирнадцяти років, через свій малий вік не може адекватно сприйняти події та усвідомлювати наслідки прийнятого рішення, таким чином перебуває у безпорадному стані.

При постановленні вироку колегія суддів враховує, що зґвалтування та вчинення дій сексуального характеру з особою, яка не досягла чотирнадцятирічного віку є одними із небезпечних злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності, оскільки заподіює шкоду здоров`ю малолітньої дитини, негативно впливає на її нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток.

Стаття 52 Конституції України зазначає, будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідується за законом. Конвенція про права дитини вважає завданням кожної держави надати дитині такий захист і піклування, які необхідні для її гаразду, захистити дитину від усіх форм дискримінації або покарання, фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, недбалого і брутального поводження та експлуатації, забезпечити їй здоровий розвиток тощо.

Так, використовуючи дискреційні повноваження при визначенні тривалості покарання, суд перш за все зважає на ту обставину, що обвинуваченим до теперішнього часу не усвідомлено ані сутності вчинених ним злочинів щодо дитини, яка на час вчинення злочинів був малолітнім, ані наслідків, до яких призвели його протиправні дії.

У відповідності до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 цього ж Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України є: вчинення злочину стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності 05.03.1985 році, в тому числі за статтею 121 КК України (1960 року), яка передбачала відповідальність за чинення розпутних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, надглядався лікарем-психіатром з 1978 року з приводу розумової відсталості в ступені легкої дебільності, з 2009 року за медичною допомогою не звертався. За місцем проживання характеризується негативно, за весь час проживання надходять скарги від сусідів, вживає алкогольні напої, застосовує до оточуючих ненормативну лексику, конфліктує. На військовому обліку не перебуває.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст.65 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, кількість епізодів та їх тривалість, відомості про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що його обтяжують.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВС від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66,67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Відповідно до норм Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 1-2 ст. 50 КК), а згідно ч. 1-2 ст. 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на ці положення закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінальних правопорушень, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо. При цьому під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанції (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника), а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На національному рівні КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання повинно бути домірним кримінальному правопорушенню».

При визначенні виду і розміру покарання підлягає також врахуванню й те, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «пропорційності», тобто коли призначене особі покарання повинно бути пропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12). При цьому колегія суддів дотримується автономної концепції поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98).

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість (ст. 414 КПК).

Так, відповідно до вимог ст.64 КК довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, покарання у виді довічного позбавлення волі застосовується у тих виняткових випадках, коли застосування іншого виду покарання буде явно не співмірне із вчиненим суспільно небезпечним діянням.

Обставиною, яка зумовлює призначення покарання у виді довічного позбавлення волі і водночас вказує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, є надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів й особи злочинця. Надзвичайність суспільної небезпеки вчинених злочинів визначається сукупністю усіх зібраних у кримінальному провадженні даних, які стосуються їх вчинення, особи винного і обставин, що обтяжують покарання. На таку надзвичайну небезпеку можуть вказувати: множинність, зокрема сукупність, повторність чи рецидив вчинених злочинів; наявність у вчиненому діянні декількох ознак відповідного складу злочину; наявність однієї або декількох обставин, які обтяжують покарання; інші аналогічні за своїми характеристиками ознаки.

Тому, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх суспільну небезпечність, конкретні обставини кримінальних правопорушень, їх кількість та тривалість, вчинених ОСОБА_7 щодо малолітнього, та зазначає, що єдиним, необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, а також перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, є призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк у максимальному розмірі, враховуючи вік обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.156 КК України, враховуючи аморальність та тривалість вчинення злочинів, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, чи займатися педагогічною чи виховною діяльністю.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд призначає ОСОБА_7 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, чи займатися педагогічною чи виховною діяльністю.

Суд прийшов до переконання, що ізоляція обвинуваченого до позбавлення волі на певний строк відповідає вимогам справедливості при призначенні йому остаточного покарання і відображає співмірність злочину та кари, і тільки таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому, призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, підстав для застосування інших видів покарання суд не вбачає.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1, 75 КК України судом не встановлено, враховуючи суспільну небезпеку інкримінованих кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення кримінального правопорушення від 04 жовтня 2023 року, ОСОБА_7 було затримана о 20 годинні 00 хвилин 04 жовтня 2023 року. До строку відбування покарання підлягає зарахуванню строк досудового тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою з 04 жовтня 2023 року на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі процесуальних рішень судів застосовано та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 січня 2026 року без визначення розміру застави, який має бути залишений без змін до набрання вироком законної сили, оскільки саме такий запобіжний захід відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються обвинуваченому, в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку передбаченому ст..100 КПК України, в разі їх наявності та подання сторонами кримінального провадження відповідних доказів про наявність речових доказів.

Відповідно до ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Зважаючи на те, що вилучені: мобільний телефон «SAMSUNG» модель «SM-A105F/DS» серійний номер « НОМЕР_3 » є знаряддями кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.301 КК України, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до зазначеного майна спеціальну конфіскацію та передати його у дохід держави.

Долю судових витрат по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку, що передбаченому ст..124 КПК України, в разі їх наявності та подання сторонами кримінального провадження відповідних доказів про судові витрати.

16 січня 2020 року набрав чинності Закон України від 19 грудня 2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, та посилення відповідальності за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, та посилення відповідальності за злочини, вчинені проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи», Кримінальний виконавчий кодекс України доповнено ст.6-1 та запроваджено в дію Єдиний реєстр осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

За вимогами ч.1, 4, 5 ст.6-1 КВК України єдиний реєстр осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи (далі - реєстр), - автоматизована електронна база даних, створена для забезпечення збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку, узагальнення даних про осіб, які вчинили злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, у тому числі осіб, судимість яких за такі злочини знята або погашена в установленому законом порядку. До реєстру вносяться відомості щодо прізвища, імені, по батькові засудженого, дати народження, місця проживання чи перебування, кримінального правопорушення, за який його було засуджено, виду кримінального покарання, який до нього був застосований, інформацію про фактично відбуте ним покарання, а також про порушення правил адміністративного нагляду. Інформація про особу вноситься до реєстру на підставі обвинувального вироку суду, який набрав законної сили.

Відповідно до Порядку формування та ведення Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2023/5 віл 26.06.2018 р., із змінами та доповненнями, Реєстр - є складовою частиною Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, та містить відомості про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, у тому числі осіб, судимість яких за такі кримінальні правопорушення знята або погашена в установленому законом порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що інформація щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає включенню до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 366-368, 369, 374 КПК України, колегія судів, -

ухвалиЛА:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.152, ч.2 ст.156, ч.6 ст.153, ч. 2 ст. 301 Кримінального кодексу України та призначити покарання за:

-ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

-ч. 4 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років;

-ч. 2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, чи займатися педагогічною чи виховною діяльністю строком на 3 (три) роки;

-ч. 6 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років;

-ч. 2 ст. 301 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, чи займатися педагогічною чи виховною діяльністю строком на 3 (три) роки.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в умовах установи попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня його фактичного затримання 04 жовтня 2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України, ст.6-1 КВК України, після набрання вироком законної сили, включити до «Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи», інформацію про ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу засуджену за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь державного бюджету України судові витрати за проведення наступних експертиз:

-судова дактилоскопічна експертиза № СЕ-19/104-23/36150-Д від 19.10.2023, витрати на залучення експерта складають 1912 гривень 00 копійок;

-комплексна судова комп`ютерно-технічна та мистецтвознавча експертиза № КСЕ-19/104-23/37468 від 07.11.2023 року, витрати на залучення експерта складають 11950 гривень 00 копійок;

-судова мистецтвознавча експертиза № СЕ-19/104-23/42702-МЗ від 28.11.2023, витрати на залучення експерта складають 2868 гривень 00 копійок;

-судова психологічна експертиза №3524/23-27 від 18.12.2023, витрати на залучення експерта складають 10660 гривень 99 копійок.

Речові докази:

-два паперових конверта з об`єктами дослідження, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Відділення поліції №6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція №506/23, номер книги №106, знищити;

-змиви з лівої та правої руки на марлевий тампон з дистильованою водою, що поміщено до паперового конверту НПУ, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Відділення поліції №6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція №492/23, номер книги №106, знищити;

-штани темно-синього кольору зі ставками ліній білого кольору, які упаковано до паперового конверта НПУ та опечатано пломбою НПУ NPP-0084154; Флісову кофту синього кольору, яку упаковано до паперового конверта НПУ та опечатано пломбою НПУ NPP-0084155; Сланці чорні чоловічі, які поміщено до паперового конверта НПУ та опечатано пломбою НПУ NPP-0084156, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Відділення поліції №6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція №495/23, номер книги №106, знищити;

-кепку, гумовий виріб, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Відділення поліції №6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція №519/23, номер книги №106, знищити;

-11 (одинадцять) мобільних телефонів, які поміщено до спец пакету НПУ № PSP 2144480, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Відділення поліції №6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція №527/23, номер книги №106, передати правоволодівцю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-гумовий виріб, довжиною 20 см., що поміщений до паперового пакету НПУ №NPP-0085469, кепка в сіточку біло-жовтого кольору, яку поміщено до паперового пакету НПУ №NPP-0085468, дитячий халат, синього кольору, який поміщено до паперового пакету НПУ № NPP-0085470, два сліди папілярних ліній, які поміщено до паперового пакету НПУ № NPP-0085467, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Відділення поліції №6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція №527/23, номер книги №106, знищити

На підставі ст.96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати речові докази, що вилучені та зберігаються в камері зберігання речових доказів Відділення поліції №6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція №521/23, номер книги №106: мобільний телефону «SAMSUNG» модель «SM-A105F/DS» серійний номер « НОМЕР_3 » у дохід держави Україна.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Покровський районний суд міста Кривого Рогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляц ійної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3