Справа № 1-175/99
Провадження № 1-о/175/4/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

за участю захисника: адвоката ОСОБА_6

за участю засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за заявою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тюльгаш Нижньо-Сергинського району Свердловської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 14 грудня 1999 року за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за заявою ОСОБА_7 про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 14 грудня 1999 року за нововиявленими обставинами.

Вироком Дніпропетровського обласного суду від 14 грудня 1999 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 86, п.п. «а», «г», «е», «з», «і» ст. 93, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ч. 3 ст. 142, ст. 208 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари розстрілу, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 30 травня 2000 року вирок Дніпропетровського обласного суду від 14 грудня 1999 року змінено, постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим до довічного позбавлення волі в тюрмі суворого режиму, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

23 вересня 2021 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 14 грудня 1999 року за нововиявленими обставинами. У подальшому засуджений неодноразово звертався до суду із доповненнями до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. В заяві про перегляд судового рішення та доповненнях до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зазначено, що було порушено право засудженого на захист, явку з повинною він написав вже після затримання за відсутності захисника, слідчі дії проводилися без захисника. Зібрані у кримінальному провадженні докази були штучно створені та підроблені, що є істотним порушенням вимог КПК України, і є підставою для визнання цих доказів недопустимими. Крім того, судовий розгляд кримінального провадження проводився одним складом суду, а вирок був підписаний іншим складом суду, також було порушено таємницю нарадчої кімнати. Зазначене є істотними обставинами для справи, які не могли бути відомі суду і засудженому, існували на час судового розгляду, але були встановлені після набуття чинності вироком суду, а тому, в силу положень ст. 459 КПК України, вищевказані обставини є нововиявленими.

Засуджений просить суд вилучити з вироку Дніпропетровського обласного суду від 14 грудня 1999 року посилання на докази «явки з повинною», скасувати цей вирок суду та ухвалити новий вирок, яким звільнити його з місця ув`язнення у зв`язку з фактичним відбуттям передбаченого чинним кримінальним законом строку позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підтримав, проте пояснення по суті заяви давати відмовився, посилаючись на бажання брати участь у судовому засіданні виключно особисто в залі суду.

Суд, вислухавши пояснення засудженого, думку захисника, який вважає необхідним задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, думку прокурора, яка вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, дослідивши матеріали заяви, матеріали кримінального провадження, вважає, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 466 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом протягом двох місяців з дня її надходження згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими або виключними обставинами, якщо вони не оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 КПК України, суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Згідно з вироком Дніпропетровського обласного суду від 14 грудня 1999 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 86 КК України (в редакції 1960 року) до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до трьох років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 3 ст. 193 КК України (в редакції 1960 року) до одного року позбавлення волі, за ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, за ст. 208 КК України (в редакції 1960 року) до чотирьох років позбавлення волі, за п.п. «а», «г», «е», «з», «і» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари розстрілу, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. На підставі ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 міру покарання у виді смертної кари розстрілу, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Відповідно до ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) призначеним покаранням поглинуто невідбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 1997 року та остаточно визначено ОСОБА_7 міру покарання у виді смертної кари розстрілу, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено той самий тримання під вартою.

Ухвалою Верховного Суду України від 30 травня 2000 року вирок Дніпропетровського обласного суду від 14 грудня 1999 року змінено, призначене ОСОБА_7 за п.п. «а», «г», «е», «з», «і» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) покарання у виді смертної кари розстрілу замінено на довічне позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. На підставі ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) вважати ОСОБА_7 засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 86, п.п. «а», «г», «е», «з», «і» ст. 93, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 193, ст. 208 КК України (в редакції 1960 року), до довічного позбавлення волі з відбуванням цього покарання у тюрмі суворого режиму з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. У решті цей вирок щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

Отже, зазначене вище судове рішення набрало законної сили.

Так, системне, логічне й телеологічне тлумачення норм, що містяться у главі 34 КПК України вказує на те, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

За змістом наведених вище норм процесуального закону, роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак, суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, у тому числі шляхом дачі відповідних судових доручень, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.

Крім того, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Більше того, системне тлумачення норм глави 34 КПК України призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною (екстраординарною) процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним. Такий висновок ґрунтується на загально-правовому принципі остаточності судових рішень (res judicata). І відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Разом із цим, засуджений ОСОБА_7 в обґрунтування своїх доводів посилається на те, що під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження по суті було порушено його право на захист, так як слідчі дії проводилися без захисника, явка з повинною була ним написана також без захисника. Однак, ці обставини, зазначені засудженим як нововиявлені, були йому відомі ще під час судового розгляду кримінального провадження та не є нововиявленими обставинами відповідно до положень ч. 2 ст. 459 КПК України.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 в обґрунтування своїх доводів посилається на штучне створення і підроблення доказів слідчим. Однак, такі посилання суд не може прийняти до уваги та вважає їх необґрунтованими та безпідставними, оскільки єдиним належним засобом доказування наявності таких обставин є процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти. Так як такого провадження здійснено не було, то і ці обставини не можуть бути кваліфіковані як нововиявлені в контексті п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України. При цьому суд зауважує, що звернення з відповідною заявою у 2021 році свідчить виключно про переоцінку доказів засудженим та його намагання наново встановити та переоцінити фактичні обставини кримінального провадження.

Ще як одну підставу для перегляду судового рішення щодо нього засуджений ОСОБА_7 зазначає те, що судовий розгляд кримінального провадження проводився одним складом суду, а вирок був підписаний іншим складом суду, було порушено таємницю нарадчої кімнати. Разом із цим, зазначені обставини були предметом перевірки при розгляді попередньої заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. З ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2000 року вбачається, що вказані посилання засудженого не знайшли свого підтвердження. Зазначена ухвала суду набрала законної сили.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, зазначені в заявах засудженого ОСОБА_7 , не є нововиявленими в розумінні положень ст. 459 КПК України та вони жодним чином не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні і самі собою або разом із раніше виявленими обставинами не доводять неправильність судового рішення, що належить переглянути.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає передбачених законом підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами і приходить до висновку, що у задоволенні такої заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 459 467 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 14 грудня 1999 року за нововиявленими обставинами відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча:

Судді: