ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/506/25 Справа № 705/5909/25 Категорія: ст. ст. 176, 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі:

суддівОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участю: прокурора: підозрюваного: захисника: ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця міста Волгодонськ Ростовської області рф, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням, погодженим прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , посилаючись на те, що слідчим відділом Уманського РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001018 від 22 липня 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307, ч.1 ст.321 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлені слідством дату та час, при невстановлених обставинах, переслідуючи корисливі мотиви, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон у вигляді пігулок, який незаконно зберігав за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою збуту.

01 жовтня 2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку п.1 ч.1 ст. 208 КПК України.

02 жовтня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) можливе переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

2) можливого впливу на свідків, в тому числі понятих та особу, яка надала добровільну згоду на проведення за її участі слідчих дій;

3) можливе вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується тим, що у ОСОБА_7 не виявлено наявність міцних соціальних зв`язків, які б утримували його, тому, в разі необрання йому запобіжного заходу, останній усвідомлюючи те, що він підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, з метою уникнення від покарання, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Окрім того, встановлено, що в провадженні СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001371 від 02 жовтня 2025 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України по факту незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, вчинених повторно, по якому 01 жовтня 2025 року під час проведення контролю за вчинення злочину контрольованої та оперативної закупки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 збув 5 пігулок білого кольору.

Окрім цього, в провадженні СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001379 від 02 жовтня 2025 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України по факту незаконного придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, вчинених повторно, про те, що 01 жовтня 2025 року по кримінальному провадженні № 0001018 від 22 липня 2025 року було проведено санкціонований обшук відповідно до ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області № 705/5909/25 1-кс/705/1651/25 від 29 вересня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено блістери з написом «Метадон-3Н», із пігулками білого кольору в загальній кількості 148 шт., 6 пластикових баночок з порошкоподібною речовиною білого кольору, картонну коробку з візерунками з порошкоподібною речовиною білого кольору. При цьому, вказані речовини можуть містити в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон.

Окрім цього, в провадженні СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001380 від 02 жовтня 2025 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 по факту незаконного придбання, зберігання з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів про те, що 01 жовтня 2025 року по кримінальному провадженні № 0001018 від 22 липня 2025 року було проведено слідчу (розшукову) дію, а саме санкціонований обшук відповідно до ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області № 705/5909/25 1-кс/705/1651/25 від 29 вересня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено блістери з написом «Димедрол», із пігулками в загальній кількості 58 шт., 2 блістера з написом «Димедрол», в яких знаходиться 10 ампул з прозорою рідиною, які можуть бути віднесені до сильнодіючих лікарських засобів.

02 жовтня 2025 року кримінальні провадження № 0001018 від 22 липня 2025 року, № 0001371 від 02 жовтня 2025 року, № 0001379 від 02 жовтня 2025 року та № 0001380 від 02 жовтня 2025 року об`єднані в одне провадження, якому присвоєно загальний номер № 0001018.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_7 обґрунтовується тим, що останній не має власного постійного джерела доходів, про що свідчить відсутність працевлаштування, як джерела законного доходу, також систематичне вчинення ним злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що свідчить про стійкий характер його злочинної діяльності, в зв`язку з цим підозрюваний може вчинити злочин повторно.

Таким чином, в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.

Органом досудового розслідування не встановлено можливості застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та гарантували належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Беручи до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк відшести до десяти років, а також те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також зважаючи на те, що досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася можливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, існує достатньо реальних підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2025 року клопотання слідчого - задоволено.

Обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб.

Строк дії ухвали визначено до 29 листопада 2025 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі звільнення ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави, покладено на підозрюваного протягом строку дії даної ухвали наступні процесуальні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися з міста Монастирище Уманського району Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснено, що у разі невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, застава звертається в дохід держави та слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Судове рішення мотивовано тим, що під час розгляду клопотання та дослідження поданих матеріалів було встановлено наявність обгрунтованої підозри та ризиків, про які зазначили слідчий та прокурор.

Зокрема, слідчий суддя погодився з тим, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На думку слідчого судді, лише обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зможе запобігти вищевказаним ризикам, оскільки інші менш суворі запобіжні заходи не досягнуть цієї мети.

Застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 183 КПК України.

Враховуючи норму статті 182 КПК України, суд дійшов висновку про можливість визначення підозрюваному ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу - застави у розмірі - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що передбачено п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на істотне порушення норм КПК України та норм європейського права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а також розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, як зазначено у відповідній правовій позиції, викладеній у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».

Щодо існування ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, захисник зазначає про те, що слідчим суддею, повинно було бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чиноого законодавства України та міжнародного законодавства. Вважає, що жоден з ризиків, передбачених ст.177 КПК України слідчим та прокурором не було належним чином доведено.

Захисник підозрюваного просить суд врахувати той факт, що ОСОБА_7 визнає свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, є наркозалежною особою та перебуває на обліку у лікаря-нарколога, має ряд захворювань, а також має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, жодним чином не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

На думку захисника, взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки та вважає, що є підстави для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, може застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого і дійшов вірного висновку, що у даному кримінальному провадженні маються докази, які вказують на причетність до вчинення кримінальних правопорушень саме цієї особи.

Як вбачається із наявних матеріалів, надані слідчим докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2. ст.307 КК України і таке стверджується доказами, що долучені до клопотання слідчого, зокрема: рапортом оперуповноваженого СРЗПВ ВКП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 від 21 липня 2025 року; рапортом оперуповноваженого СРЗПВ ВКП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 від 27 липня 2025 року; показаннями свідків ОСОБА_12 від 27 липня 2025 року, ОСОБА_13 від 27 липня 2025 року; заявою ОСОБА_14 від 08 вересня 2025 року; постановою про проведення контролю за вчиненням злочину контрольованої та оперативної закупки від 20 серпня 2025 року; постановою про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 12 вересня 2025 року; протоколом огляду та помічення засобів (грошових купюр) від 12 вересня 2025 року; протоколом огляду покупця та вручення заздалегідь ідентифікованих коштів від 12 вересня 2025 року; розпискою зобов`язання ОСОБА_14 про отримання грошових коштів від 12 вересня 2025 року; протоколом видачі предметів від 12 вересня 2025 року; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 15 вересня 2025 року; протоколом огляду предметів від 13 вересня 202 року; висновком судової експертизи № СЕ-19/124-25/13602-НЗПРАП від 26 вересня 2025 року, що 4 пігулки білого кольору містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, загальною масою (в перерахунку на основу) 0,087 грама; показаннями свідка ОСОБА_14 від 15 вересня 2025 року; постановою про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 01 жовтня 2025; протокол огляду та помічення засобів (грошових купюр) від 01 жовтня 2025 року; протоколом огляду покупця та вручення заздалегідь ідентифікованих коштів від 01 жовтня 2025 року; розпискою зобов`язання ОСОБА_14 про отримання грошових коштів від 01 жовтня 2025 року; протоколом видачі предметів від 01 жовтня 2025 року; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 від 01 жовтня 2025 року; протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України від 02 жовтня 2025 року; показаннями свідка ОСОБА_13 від 02 жовтня 2025 року; показаннями свідка ОСОБА_12 від 02 жовтня 2025 року; протоколом огляду предметів від 02 жовтня 2025 року; протоколом огляду предметів від 02 жовтня 2025 року; показаннями свідка ОСОБА_14 від 02 жовтня 2025 року.

Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, та класифікується як умисний тяжкий злочин, враховуючи дані про особу підозрюваного, який на даний час не одружений, не працює, в силу вимог ст.89 КК України не судимий, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування або суду; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а також можливість впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, що буде необхідним і достатнім для запобігання існуючих ризиків, які дають підстави вважати, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Так, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Також підозрюваний може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Також підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він офіційно не працевлаштований і є особою, схильною до вчинення протиправних дій.

Ці ризики, відповідно до ч.2 ст.177, ст.183 КПК України виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, при обранні запобіжного заходу слідчий суддя розглянув можливість і застосував до ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в передбаченому законом розмірі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.

Щодо доводів, зазначених в апеляційній скарзі захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_15 про те, що підозрюваний є інвалідом 3-ї групи та має незадовільний стан здоров`я, то вказана обставина не є визначальною для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який.

Суд звертає увагу, що надання медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.8, 107, 116 КВК України, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 №239/5/104, Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 №1348/5/572.

Надання медичної допомоги, особам взятим під варту здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10 лютого 2012 №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку та керівництво забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Отже, лікування підозрюваного у разі наявності у нього захворювань можливе в умовах перебування під вартою та не може слугувати підставою неможливості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання сторони захисту на стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 суд вважає на теперішній час непереконливими для зміни обраного слідчим суддею запобіжного заходу.

В свою чергу, будь-яких доказів щодо значного погіршення стану здоров`я чи зміни життєвих обставин підозрюваного, які б давали обґрунтовані підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, суду не надано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про можливість звільнення підозрюваного з-під варти та обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є безпідставними, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у якому оголошено підозру ОСОБА_7 , дані про його особу, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Доводи захисника щодо недоведеності належним чином прокурором і слідчим неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є не переконливими, оскільки вказані посилання вказують на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, оскільки відповідно до вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи, долучені до клопотання.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження апелянта про неврахування судом певних обставин щодо підозрюваного не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини самі по собі не свідчать про безпідставність обрання даного виду запобіжного заходу.

Крім того, слідчим суддею розглянута можливість застосування альтернативного запобіжного заходу -, застави.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою.

Підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, колегією суддів не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Оскільки адвокатом розмір застави в апеляційному порядку не оскаржується, тому в цій частині ухвала слідчого судді щодо розміру застави, судом апеляційної інстанції не переглядається.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності ухвали слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Згідно п.1 ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам справи, а тому ухвалу слідчого судді необхідно визнати законною і обґрунтованою у зв`язку з чим підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги захисника немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4