Справа № 488/168/26
Провадження № 1-кс/488/28/26 р.
УХВАЛА

20.01.2026 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,за участі прокурора - ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2026 року прокурор Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке вилучено в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 13.01.2026 року в м. Миколаїв, пр. Богоявленський в районі перетину з проспектом Корабелів.

З матеріалів клопотання слідує, що 13.01.2026, о 21:46 год. в м. Миколаєві по пр. Богоявленському в районі перетину з пр. Корабелів відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішохода), за участю автомобіля марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався по пр. Богоявленському зі сторони вул. Олега Кравця в напрямку вул. Океанівської, та пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину пр. Богоявленського з ліва направо в межах реіульованого пішохідного переходу, на червоний сигнал світлофора. В результаті ДТП ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, з якими доставлена до лікарняного закладу.

13.01.2026 року у ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди виявлено та вилучено автомобіль марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , який на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон НОМЕР_5 , та на момент ДТП фактично перебував у володінні вищевказаної особи.

Постановою слідчого СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 14.01.2026 року зазначений транспортний засіб визнаний речовим доказом, та його поміщено за адресою: м. Миколаїв, вул. Цілинна, 17/5 для подальшого зберігання в стані після ДТП, який є необхідним для подальших експертних досліджень задля встановлення всіх обставин вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

З метою збереження речових доказів, а також фіксації відомостей, що можуть бути використані у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження як докази, прокурор просить накласти арешт на автомобіль.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити з мотивів, наведених у ньому. Вказав, що метою даного арешту є збереження доказу у його стані після ДТП, перешкоджання його відновленню та втраті слідової інформації, яка в подальшому буде необхідна для проведення відповідних експертиз, в тому числі щодо механізму ДТП. При цьому, прокурор вказав, що поставлення питання про заборону користування не стосується заборони продовжити використовувати власником його транспортний засіб за його прямим призначення.

Власник автомобіля, щодо якого прокурором подано клопотання, в судовому засіданні вказуючи на те, що 17 січня 2026 року після проведення слідчого експерименту та огляду автомобілю експертом, з дозволу слідчого, він розмістив даний автомобіль на території свого домоволодіння. З урахуванням уточнення прокурора, що заборона користування про яку йдеться у його клопотанні, стосується лише заборони відновлення пошкоджень після ДТП, але не стосується заборони керування ним, не заперечував проти задоволення даного клопотання.

Вирішуючи заявлене клопотання, слідчий суддя виходить з такого.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.5, ч.7 ст.237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, які будуть слугувати при доказуванні вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що 13.01.2026 року був проведений огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , який на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_4 , та яким останній керував в день ДТП.

Незастосування арешту на вилучений транспортний засіб, який є речовим доказом, на переконання прокурора, може привести до його зникнення, ремонту, відновлення, переобладнання, втрати або пошкодження, що може позбавити можливості використати його, як доказ у кримінальному провадженні, перешкодити швидкому, повному та неупередженому розслідуванню, а також притягненню до відповідальності кожного, хто вчинив кримінальне правопорушення, в міру своєї вини.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Вислухавши думку прокурора, з`ясувавши позицію власника транспортного засобу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя знаходить слушними доводи прокурора щодо наявності обгрунтованих підстав для накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, який як джерело підвищеної небезпеки, став учасником ДТП з наявністю постраждалої особи, та який відповідає критеріям речових доказів, за доводами прокурора є предметом подальших експертних досліджень, та задля збереження якого, а також його стану після ДТП в інтересах слідства, є достатні підстави накласти арешт на дане майно з відповідними обмеженнями, окрім тих що стосуються його безпосереднього використання за призначенням.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , який на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження даним майном, а також заборонивши проведення будь-яких відновлювальних (ремонтних, тощо) робіт даного транспортного засобу, виправлення будь-яких дефектів запасних частин чи заміни деталей.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1