Справа № 460/2618/19
Провадження №1-кп/944/171/25
УХВАЛА

16.12.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 квітня 2019 року за № 0000367, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залужжя Яворівського району Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого в порядку ст. 89 Кримінального кодексу України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України,

встановив:

27 травня 2019 року до Яворівського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 квітня 2019 року за № 0000367, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, згідно з яким, ОСОБА_4 обвинувачувався в тому, що, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, керуючись прямим умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер свої дій, шляхом пошкодження вхідних дверей, проник в квартиру, що по АДРЕСА_3 , в якій проживає без реєстрації ОСОБА_6 , звідки викрав пару військового взуття зеленого кольору вартістю 350 грн., пару військового взуття жовтого кольору вартістю 433,33 грн., упаковку губок кількістю 10 одиниць вартістю 18.01 грн., пачку кави «Форт» вагою 75 г., вартістю 13,21 грн та оптичну привідну ігрову комп?ютерну мишку моделі Н?-MS736 вартістю 200 грн, після чого залишив місце події та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1014, 55 грн.

Дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2019 року, головуючим суддею визначено ОСОБА_7 .

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 28 травня 2019 року призначено підготовче судове засідання.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2021 року, головуючим суддею визначено ОСОБА_1 .

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 23 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

04 листопада 2025 року у судовому засіданні прокурор подав обвинувальний акт зі зміненою правовою кваліфікацією з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України. Зокрема, зазначає, що під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження встановлено нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у зв?язку з чим, пред?явлене ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України слід змінити.

Відповідно положення ст. 51 КУпАП у редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2019 становив 1936 гривень. На час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме 14.04.2019 два неоподатковувані мінімуми доходів громадян становили 1936 гривень, а тому враховуючи, що останнім викрадено майно потерпілого ОСОБА_8 шляхом незаконного проникнення до житла останнього на суму 1014,55 грн., у діях ОСОБА_4 на даний час відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Водночас, враховуючи те, що викрадення ОСОБА_4 майна потерпілого здійснено шляхом незаконного проникнення до житла, яке перебувало у володінні потерпілого ОСОБА_6 в діях ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

На підставі викладено, обвинувачення ОСОБА_4 слід викласти наступним чином. ОСОБА_4 , 14.04.2019, приблизно о 23 год 00 хв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік квартири, що по АДРЕСА_3 , керуючись прямим умислом на незаконне проникнення до вказаної вище квартири, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний, протиправний характер та ігноруючи вказану обставину, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, таємно, всупереч ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканість житла особи, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника чи іншого законного користувача домоволодіння, шляхом пошкодження вхідних дверей незаконно проник до приміщення квартири, що по АДРЕСА_3 , в якому проживав ОСОБА_6 , з метою подальшого незаконного заволодіння майном останнього.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному проникненні до житла, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав заву про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав заяву свого підзахисного, просив таку задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій вказав, що обвинувальний акт від 24 жовтня 2025 року, яким обвинуваченому ОСОБА_4 змінено обвинувачення, він отримав, знає про те, що має право підтримати обвинувачення в раніше визначеному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 338 КПК України. Крім цього, просить проводити розгляд справи без його участі.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо розгляду справи без потерпілого, а також щодо задоволення заяви про закриття кримінального провадження.

Оцінивши доводи клопотання, заслухавши думку учасників кримінальног провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 Кримінального процесуального кодексу України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 285 Кримінального процесуального кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України, є кримінальним проступком, за яке передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Згідно із ч. 3 ст. 288 Кримінального процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 49 Кримінального кодексу України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Кримінального кодексу України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених наведеними вище нормами ст. 49 Кримінального кодексу України.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 49 Кримінального кодексу України, є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Отже, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

За таких обставин клопотання ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки наявні передбачені кримінальним законом підстави та умови звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 16 квітня 2019 року визнано речовим доказом: пару військового взуття жовтого кольору, упаковку гупок, пачку кави «Форт» та комп`ютерну мишку чорного кольору.

Згідно з нормами ч. ч. 1, 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю). Документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що вказані речові докази, а саме: пару військового взуття жовтого кольору, упаковку гупок, пачку кави «Форт» та комп`ютерну мишку чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Також у кримінальному провадженні здійснено процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1884 грн 12 коп, що підтверджується відповідною довідкою Львівського НДЕКЦ.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Оскільки у цьому кримінальному провадженні суд дійшов висновку про те, що воно підлягає закриттю, при цьому ініціатором проведення експертиз був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів статей 122, 124 КПК процесуальні витрати на проведення експертиз не можуть бути стягнуті з обвинуваченого, а повинні бути віднесені на рахунок держави.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 березня 2025 року (справа № 372/845/20, провадження № 51-4157км24).

Отже процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз в сумі 1884 грн 12 коп, слід віднести на рахунок держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49 Кримінального кодексу України, ст. ст. 284-286, 288, 369, 314, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за частиною 162 Кримінального кодексу України на підставі пункту 1 частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 квітня 2019 року за № 0000367, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального кодексу України, закрити.

Речові докази у справі, а саме: пару військового взуття жовтого кольору, упаковку гупок, пачку кави «Форт» та комп`ютерну мишку чорного кольору - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз в сумі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривні 12 копійок- віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1