Справа № 545/47/26
Провадження № 1-в/545/16/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в режимі відеоконференції подання начальника державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» про умовно-дострокове звільнення щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кунівка, Полтавського району, Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження працював дорожнім робітником філії «Кобеляцький райавтодор» дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, засудженого вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.02.2023 за ч.1 ст.152 КК України до 3 років позбавлення волі. Вироком Полтавського апеляційного суду від 12.05.2025 вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.02.2023 в частині призначеного покарання скасований, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.152 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

встановив:

начальник державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_5 обґрунтувавши його тим, що засуджений відбув 1/2 строку покарання у виді позбавлення волі, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

ОСОБА_5 та представник установи в судовому засіданні подання підтримали, просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення подання заперечував, зазначивши, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, а подання начальника установи є передчасним.

Вислухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати певні питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно із ч.ч.2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 частини строку покарання призначеного судом, а саме, за нетяжкий злочин.

У п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», надано роз`яснення, що при розгляді питання про умовно - дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.02.2023 за ч.1 ст.152 КК України до 3 років позбавлення волі. Вироком Полтавського апеляційного суду від 12.05.2025 вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.02.2023 в частині призначеного покарання скасований, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 152 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк перебування під вартою з 01 листопада 2021 року до 29 листопада з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 30 листопада 2021 року до 12 лютого 2023 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавленню волі; строк перебування під вартою з 13 лютого 2023 року по 11 травня 2025 року з розрахунку день за день.

Засуджений з 13.02.2023 перебував під вартою в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. З 08.12.2023 перебував під вартою в секторі для осіб, взятих під варту ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)».

З 16.05.2025, відбуває покарання у ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)». Початок строку покарання 12.05.2025, кінець строку покарання 20.02.2027. На час звернення установи до суду та розгляду справи ОСОБА_5 відбув більше 1/2 строку покарання. Невідбутий строк покарання становить 1 рік 1 місяць 6 днів.

Разом з цим, як зазначено в п.2 Постанови Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої 26.12.2025 начальником ДУ «Божковська виправна колонія (№16), ОСОБА_5 за період відбування покарання в установі має 1 заохочення, характеризується позитивно. У судовому засіданні вину у скоєному злочині не визнав та відмовився від надання показів у порядку ст.63 Конституції України, цей даний факт підтверджується матеріалами справи. Дотримується вимог режиму відбування покарання та розпорядку дня установи, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. В установі не працевлаштований. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Інвалідності чи обмежених фізичних можливостей не має. Згідно висновку щодо ступеня виправлення засуджений довів своє виправлення та може бути представлений на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, загальний бал: 94 із 65 балів (а.с.6-8).

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вже зазначалось судом, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З аналізу наведених норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Водночас, сама по собі позитивна характеристика в установі на час звернення з поданням про умовно-дострокове звільнення є нормальною поведінкою засудженого та є недостатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Суд звертає увагу на те, що засуджений не працевлаштований за час відбування покарання в установі з 16.05.2025, та має лише одне заохочення у вигляді подяки (28.11.2025 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки).

Крім того, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_5 злочину, який стосується статевої свободи та статевої недоторканості особи, обставини його вчинення, те, що злочин було вчинено фізично здоровим чоловіком відносно матері трьох дітей, яка поверталася додому після роботи, свідоме нехтування ОСОБА_5 встановленими законом та суспільною мораллю заборон і правил поведінки, а також те, що під час судового розгляду засуджений вину у скоєному злочині не визнав, та приходить до висновку, що відбутий засудженим строк покарання є недостатнім для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Під час розгляду подання, судом не встановлено достатніх обставин, що засуджений ОСОБА_5 перебуваючи в місцях позбавлення волі, своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, і що така поведінка може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Також, засудженим не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_5 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З огляду на наведене, у суду відсутнє переконання про те, що цілі покарання, яке застосоване до засудженого, досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ухвалив:

відмовити у задоволенні подання.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом сім днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1