КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001096 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 26 червня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 26 червня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України - у виді 13 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді 10 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 70, 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/1932/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1

Також цим вироком цивільний позов задоволено частково та постановлено стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 200 000 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., а всього 1 215 000 грн.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Суд визнав доведеним, що 02 травня 2023 року приблизно о 3 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виник конфлікт з його неповнолітньою донькою ОСОБА_10 та малолітнім сином ОСОБА_11 , який переріс у бійку. В ході конфлікту, у період часу з 03 год. 52 хв. по 4 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , попрямував на кухню, де взяв кухонний ніж. В подальшому, діти намагалися від нього втекти з будинку, проте не змогли, оскільки ОСОБА_7 в ході конфлікту відламав ручку вхідних дверей у будинок.

В подальшому ОСОБА_7 , знаходячись у вітальні будинку, тримаючи кухонний ніж у правій руці, наніс рукояткою ножа один удар в область обличчя неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , після чого умисно наніс один удар ножем в область грудної клітини, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді одиночного сліпого проникаючого колото-різаного поранення правого плеча та грудної клітки з ушкодженням м`яких тканин плеча та грудей, м`язів другого міжреберного проміжку, пристінкової плеври, плеври та тканини верхньої частини правої легені, правої передньо-бокової стінки перикарду, правої бокової стінки правого передсердя, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, внаслідок яких ОСОБА_10 померла на місці події.

Смерть ОСОБА_10 настала від одиночного сліпого проникаючого колото-різаного поранення правого плеча та грудей з ушкодженням серця, розвитком масивної крововтрати та шоку.

Крім цього, протягом тривалого часу, але не пізніше 02 травня 2023 року, у ОСОБА_7 відбувалися постійні сварки зі своєю дружиною ОСОБА_12 , яка тимчасово проживала у Республіці Німеччина, на ґрунті ревнощів, які в подальшому виражалися у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні її честі і гідності.

Так, 02 травня 2023 року під час останньої сварки між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , яка відбувалася в ході телефонної розмови в період часу орієнтовно з 01 год. 00 хв. по 02 год. 20 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у останнього виник прямий злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , оскільки таким чином він хотів помститися своїй дружині ОСОБА_12 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне позбавлення життя двох осіб, тобто ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , 02.05.2023 близько 03 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , пішов на кухню вказаного будинку, розуміючи що в будинку знаходяться його діти, а саме - ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , а також усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, увімкнув на газовій плиті конфорки та почав випускати природній газ у будинок.

Однак ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки, які могли виникнути внаслідок потрапляння природного газу у будинок, втрутилася та в неї виник конфлікт з її батьком ОСОБА_7 , який переріс у бійку. В подальшому, діти намагалися від нього втекти з будинку, проте не змогли, оскільки ОСОБА_7 в ході конфлікту відламав внутрішню ручку вхідних дверей у будинок. Після цього ОСОБА_7 , знаходячись у вітальні будинку, тримаючи кухонний ніж у правій руці, наніс рукояткою ножа один удар в область обличчя ОСОБА_10 , після чого умисно наніс один удар ножем в область грудної клітини, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді одиночного сліпого проникаючого колото-різаного поранення правого плеча та грудної клітки з ушкодженням м`яких тканин плеча та грудей, м`язів другого міжреберного проміжку, пристінкової плеври, плеври та тканини верхньої частини правої легені, правої передньо-бокової стінки перикарду, правої бокової стінки правого передсердя, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, внаслідок яких ОСОБА_10 , померла на місці події.

В цей час, ОСОБА_10 , до нанесення його сестрі удару ножем в область грудної клітини, побоюючись за власне життя та здоров`я, усвідомлюючи, що батько може позбавити його життя, перестрибнувши між стінну арку до приміщення кухні, взявши мобільний телефон, перебіг коридор та по східцях спустився у підвальне приміщення будинку, звідки зателефонував у поліцію.

Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, направленого на заподіяння смерті двох осіб, а саме - малолітнього ОСОБА_10 та неповнолітньої ОСОБА_10 , але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки малолітнім ОСОБА_10 викликано працівників поліції, а сам ОСОБА_7 втратив свідомість до приїзду швидкої медичної допомоги та поліції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою прийняття судового рішення про визнання винуватості засудженого, яким було вчинено більш м`який за ступенем тяжкості злочин, просить його змінити, визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 118 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. Цивільний позов потерпілої - задовольнити в частині ступеню вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в ході судового розгляду встановлено, що в ніч з 01 на 2 травня 2023 року ОСОБА_10 , перебуваючи на кухні за місцем свого проживання із ОСОБА_7 (її батьком) у м. Обухів мікрорайон «Дзюбівка», вдарила останнього в нижню частину його спини, що, зокрема, підтверджується вилученим предметом, схожим на ніж, на якому виявлена кров саме ОСОБА_7 , крові ОСОБА_10 не виявлено. У подальшому, в ході боротьби між ними, ОСОБА_7 вихопив ніж у ОСОБА_10 , чим порізав собі руки, який у подальшому був перехоплений нею ж та нанесено ще декілька ударів ОСОБА_7 , що підтверджується локалізацією ушкоджень на його тілі. Перемістившись у вітальню у будинку в ході боротьби із ОСОБА_10 , обвинуваченому ОСОБА_10 було нанесено не менше 20 ударів скалкою по потилиці.

В цей момент, коли ОСОБА_7 прикривав голову (потилицю) своєю лівою рукою від хаотичних ударів ОСОБА_10 , ОСОБА_10 з метою завдання чергових ушкоджень обвинуваченому атакувала його, тим самим напоровшись на ніж, який в той час перебував у правій руці ОСОБА_7 .

І хоч характер ушкоджень у ОСОБА_10 та характеристика раньового каналу, згідно висновку експерта, свідчить на користь акцентуючого удару, зрештою сторона захисту переконана про наявність ознак у діях ОСОБА_7 перевищення меж необхідної оборони.

Вказує й на те, що обставини справи свідчать про те, що поведінка померлої характеризувалася продовжуваним насильством над обвинуваченим, завдаючи йому неодноразових ножових поранень. Намагання обвинуваченого чинити опір, навіть маючи змогу завдати померлій ОСОБА_10 та потерпілому ударів, не завдав їх, вказане не змусило померлу відмовитися від своїх намірів завдавати подальших ушкоджень обвинуваченому ножових поранень, у тому числі і в момент вирішального проникнення ножа в її тіло.

Тому залишилося неспростованим та навіть підтвердженим твердження обвинуваченого про умисел померлої на нанесення фатальних ушкоджень обвинуваченому і, враховуючи нанесення йому нею ножових поранень, вказана попередня поведінка померлої, він цю загрозу сприймав реально.

При цьому зазначає, що обвинувачений показав, що, коли ОСОБА_10 впала, а в цей момент обвинувачений захищався від численних ударів ОСОБА_10 по потилиці (не менше 20), померла не втекла від місця події назад через двері вітальні, а навпаки напала на обвинуваченого, напоровшись тим самим на ніж.

Отже, за встановлених обставин, сторона захисту не вважає, що у обвинуваченого були розумні підстави припускати, що саме по собі падіння ОСОБА_10 на підлогу в один з моментів конфлікту свідчило про його остаточну відмову від продовження агресивних дій, враховуючи, що в цей же момент йому наносив хаотичних ударів скалкою потерпілий, а тому про закінчення небезпечного посягання не могло бути й мови.

При цьому сторона обвинувачення не представила жодних доказів, які б переконливо спростували версію сторони захисту, що за встановлених судом обставин, мотивом дій обвинуваченого був захист від дій ОСОБА_10 , які загрожували його життю і здоров`ю.

Відзначається, що на користь вищезазначеного може свідчити лише одне ножове поранення, яке призвело до смерті ОСОБА_10 , однак такі дії вчинені з перевищенням меж необхідної оборони, в той час як на тілі обвинуваченого нанесено неодноразові нові поранення та ушкодження на голові, які нанесені потерпілим.

При цьому зазначає, що застосування для захисту засобів, що не відповідають обстановці посягання, не спростовує перебування особи у стані оборони.

Тож, сторона захисту відзначає, що дії ОСОБА_10 (неодноразове нанесення ножових поранень в тіло ОСОБА_7 ) та ОСОБА_10 (нанесення більше 20 ударів скалкою по потилиці обвинуваченого) свідчать про послідовний і наполегливий намір завдати шкоди здоров`ю під час цього конфлікту. Намагання чинити опір їх діям з боку вищезазначених осіб та намагання засудженого зупинити ці дії не призводили до відчутних наслідків та не змусили ОСОБА_10 та потерпілого, відмовитися від своїх агресивних намірів.

При цьому, ОСОБА_7 до настання фатального моменту не було нанесено жодного удару ані ОСОБА_10 , ані ОСОБА_10 , а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_13 наносились хаотичні удари обвинуваченому, від яких він захищався.

Таким чином, вважає, що за встановлених обставин події спричинення одного удару ножем ОСОБА_10 , чому передувало неодноразове поранення нею обвинуваченого, може свідчити про перевищення меж необхідних для захисту в ситуації, що склалася, а тому дії засудженого мають бути кваліфіковані за ст. 118 КК України, проте, вказане місцевим судом не було взято до уваги, а взято виключно доводи сторони обвинувачення та не спростовано доводи сторони захисту, що призвело до прийняття у справі незаконного судового рішення.

Окрім цього, вказує й на те, що місцевим судом при призначенні покарання не мотивовано необхідність складання призначених покарань з призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, а відтак, остаточне покарання за невстановлених обставин для складання призначених покарань може бути призначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Отже, остаточне покарання не може бути призначене у виді позбавлення волі строком на 15 років, натомість навіть за умови правильного прийняття у справі рішення щодо доведеності вини покарання останнє не може бути призначене більше ніж 13 років позбавлення волі.

За викладених обставин, вважає, що, оскільки пред`явлене обвинувачення у інкримінованому кримінальному правопорушенні не знайшло свого підтвердження, а місцевий суд помилково дійшов до висновку про протилежне, оскаржуваний вирок підлягає зміні в частині кваліфікації дій обвинуваченого на ст. 118 КК України.

Прокурор відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Київської обласної прокуратури ОСОБА_14 у запереченнях на апеляційну скаргу захисника, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів вважає, що, всупереч тверджень апелянта, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, а також в закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, в тому числі малолітньої дитини, що відповідає юридичній кваліфікації діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України.

При цьому повно та всебічно у судовому засіданні були перевірені доводи сторони захисту щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_7 ознак необхідної оборони та перевищення її меж при захисті від агресії своїх дітей, що мало наслідком спричинення смерті ОСОБА_10 . Проте, ці доводи судом першої інстанції обґрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються об`єктивними доказами у провадженні, які змістовно наведені у вироку та яким суд першої інстанції дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достовірними.

Так, на наявність в діях ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п. 1.2 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме - його винуватість в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_10 , а також в закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, в тому числі малолітньої дитини, вказують, зокрема, такі докази:

- показання потерпілого ОСОБА_10 , який будучи допитаним в порядку ст. 225 КПК України (відеозапис допиту відтворено під час судового розгляду в суді першої інстанції), показав, що є сином обвинуваченого. Мати була за кордоном. Під час війни він жив із батьком та сестрою у їхньому будинку. Батьки часто сварились, залучали їх із сестрою до своїх сварок. Ініціатором сварок був батько. Одного разу у нього був конфлікт із батьком через те, що той не зміг додзвонитись до матері, тоді сестра пішла із дому на деякий час. Раніше батько неодноразово погрожував, що підірве хату. Його батько іноді бив, часто погрожував. 01 травня вони із батьком не сварились, разом прибирали в будинку, їздили у лікарню, батько забрав його з тренування, ходили у гості до сусідів. Ввечері батько був вже п`яний, бо погано розмовляв, було червоне обличчя, бачив, як батько того дня випивав вдома і у гостях. Загалом батько часто вживав алкоголь. У вечері в будинку були лише батько, він та сестра. Батько забрав у них телефони. Приблизно о 12 годині ночі батько покликав їх і сестрою на кухню. Вони зійшли на 1 поверх, чули сварку батьків. Батько казав, що вб`є їх із сестрою через ревнощі до мами. Через деякий час він лежав у своїй кімнаті, побачив, як батько зайшов, дивився на нього мовчки, потім пішов до сестри, після чого пішов на кухню. Він чув, як батько в кухні відкривав шухляди. Надалі на кухні він бачив, як батько намагався взяти із підставки кухонного ножа, але вони із сестрою намагались відштовхнути його. Приблизно хвилину вони боролись, але батьку вдалося взяти ніж із підставки. Батько кричав на сестру, тягав її за волосся, вдарив. Вони намагались втекти, але батько умисно відірвав ручку вхідних дверей. Сестра чинила опір батьку, бо займалась кікбоксингом, вони стали боротись між собою, а він намагався відштовхнути батька від сестри. Під час боротьби ніж був в руках у батька, а іншою рукою батько тримав сестру за волосся. Тоді він з кухні взяв дерев`яну «скалку» та бив батька по голові у коридорі багато разів, щоб той відпустив сестру. Він захищав сестру від батька, бо той намагався вдарити її ножем. Він бачив, як неодноразово батько намагався вдарити сестру ножем, але вона захищалась. Під час бійки батько нецензурно погрожував, що їм буде дуже погано. Сестра змогла забрати у батька ніж, тоді той відштовхнув її та взяв молоток. Вони почали тікати, але батько забрав ніж у сестри, після чого відкинув молоток. У батька була кров на голові від його ударів дерев`яною «скалкою». Під час боротьби батько його постійно відштовхував, щоб він не захищав сестру. В цей час вони боролись біля барної стійки. Сестра сказала йому хапати телефон і тікати, а батько вдарив її кулаком у щелепу, при цьому ніж батько тримав у руці. Сестра намагалась забрати у батька ніж, коли він перестрибнув через барну стійку на кухню, забрав телефон і втік у підвал. Бачив, як сестра сказала « ОСОБА_15 » і замовкла. З підвалу він по телефону викликав поліцію, чув як щось впало на кухні. Вийшов з підвалу, коли приїхала поліція, відчував запах газу. Побачив сестру, яка була вже мертва, батько лежав на кухні, було видно рану ззаду;

- показання потерпілої ОСОБА_9 , яка буду допитаною в порядку ст. 225 КПК України (відеозапис допиту відтворено під час судового розгляду в суді першої інстанції), показала, що є дружиною обвинуваченого. Приблизно 5 - 6 років тому обвинувачений змінився у ставленні до сім`ї, безпідставно ревнував її, постійно слідкував за нею, повністю контролював її життя, вчиняв сварки, був агресивний, регулярно бив її та дітей. Одного разу вибив їй зуби, крім того бив її кулаком, а коли впала - ногами у обличчя, після чого забрав телефон і закрив у будинку. Потім обіцяв, що таке більше не повториться. Однак вони ніколи нікуди не звертались із заявами про це, бо були залякані. Обвинувачений відносився до неї як до своєї власності, хоч і запевняв у коханні. Він був занадто суворим до дітей, вимагав повного підкорення йому. Чоловік постійно працював, заробляв орієнтовно 13 000 грн, після втрати роботи вона поїхала до Німеччини, звідки щомісячно пересилала йому орієнтовно 1 000 євро для потреб сім`ї. Коли вона поїхала за кордон на заробітки, він регулярно телефонував на відеозв`язок, вимагав його не відключати навіть вночі, коли вона спала. Вони по декілька годин могли говорити по телефону, сваритись через його безпідставні ревнощі, при цьому він часто серед ночі будив дітей та залучав до сварок. 01.05.2023 року він телефонував декілька разів щоб перевіряти, де вона знаходиться, ввечері близько 21 години по німецькому часу він дзвонив вже п`яний. Коли вона закінчила роботу у ресторані і повернулась додому, близько 12 години ночі за німецьким часом від дзвонив по відеозв`язку, ображав її, ревнував і звинувачував, вони говорили приблизно 1 годину 20 хвилин, сварились, в ході розмови вона сказала йому, що він набрид із своїми скандалами. Після чого він розбудив дітей і наказав їй сказати дітям про розлучення, вона це зробила, однак реального наміру розлучатись вона не мала, сказала це через злість в ході сварки. Вона виключила телефон, а вранці, коли включила, побачила його пропущені дзвінки та повідомлення, сестра чоловіка зателефонувала і повідомила про трагедію. У повідомленнях обвинувачений писав, зокрема, «відпустка буде раніше, приїдеш на похорон сім`ї», «попробую газом». Також він прислав своє фото, де він закривавлений на кухні. Повідомлення були в період з 23 години 55 хвилин до 01 години 22 хвилини за німецьким часом. Неодноразово раніше погрожував вбити її та себе, однак вона не приділяла уваги таким погрозам. Цього дня він вперше погрожував вбити дітей, тому вона не боялася залишати дітей із батьком. Син після події їй розповідав, що боїться батька та хоче виїхати за кордон із нею, хвилювався про те, що не зміг захистити сестру від батька. Просила призначити суворе покарання;

- показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які в судовому засіданні суду першої інстанції показали, що є сусідами і ввечері 01.05.2023 року обвинувачений із сином були у них у гостях. Обвинувачений прийшов нетверезий, випив ще приблизно три чарки алкоголю, був роздратований, постійно намагався комусь зателефонувати, пішов додому близько 20 години. Син обвинуваченого теж був знервований, трохи наляканий. Загалом охарактеризували ОСОБА_12 як нормальну сім`ю, обвинувачений займався вихованням дітей, був до них іноді занадто вимогливий, примушував їх займатись спортом, був доволі суворим батьком. Орієнтовно о 4 годині ночі на телефон чоловіка хтось зателефонував з незнайомого номера, жіночий голос сказав «дядя ОСОБА_32, прийдіть до нас», зв`язок перервався, вони намагались передзвонити, але не вдавалось. Хто дзвонив вони не впізнали. Вранці разом із поліцією вони зайшли у будинок ОСОБА_12, відчували запах газу. Обвинувачений лежав на кухні у крові, в руці був ніж. В залі на колінах лежала закривавлена донька обвинуваченого. У підвалі незабаром поліцейські знайшли сина, тілесних ушкоджень на ньому не було, однак він був дуже наляканий. Через запах газу поліцейські вигнали всіх і закликали газову службу. Зі слів поліцейських їм зателефонувала дитина, просила допомоги, бо його вбивають. Вони забрали ОСОБА_15 до себе, поки його не забрали родичі. ОСОБА_15 тоді вже розповів, що «батько убив ОСОБА_18 », раніше батько часто був агресивний та ображав їх та маму. Вони нікому не розповідали про це, хоч батько у сім`ї «був інший» аніж при людях. Мати залишила батька, бо він її ображав. Особливо агресивний батько ставав у нетверезому стані;

- показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які, будучи допитаними в суді першої інстанції, показали, що є працівниками поліції. Приїхали на місце події, де здійснювався відеозапис на бодікамери, відчували запах газу в будинку, відразу викликали швидку, газову службу. Сторонніх людей в будинку не було. Дівчина лежала у залі на першому поверсі, вже була мертва, обвинувачений лежав на кухні поранений і непритомний, а хлопчик ховався у підвалі, був наляканий, розповів, що це батько вбив його сестру. Підтвердили достовірність знятих ними на бодікамери відеозаписів з місця події;

- показання свідка ОСОБА_21 про те, що вона, будучи фельдшером швидкої допомоги, виїжджала на місце події, відчувала запах газу в будинку та ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 , дівчина була без ознак життя, а обвинуваченого госпіталізували до лікарні із пораненнями;

- показання свідка ОСОБА_22 , який показав, що був понятим під час огляду місця події, відчував запах газу в будинку, бачив тіло дівчини у крові, загальний кран на газ вимкнули працівники газової служби, конфорки на плиті були включені;

- показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 згідно яких - вони напередодні вбивства були в гостях у сусідів обвинуваченого, бачили як той вживав алкоголь та був знервований;

- показання свідка ОСОБА_25 , з яких вбачається, що він підтримував товариські стосунки із обвинуваченим. Йому близько 2-3 години тієї ночі прийшло повідомлення на телефон від ОСОБА_7 наступного змісту: «ОСОБА_9 кинула сім`ю»;

- показання свідка ОСОБА_26 , який показав, що він працював разом із обвинуваченим та підтримував із ним товариські стосунки. Той розповідав йому про проблемні стосунки у сім`ї, свої ревнощі. Тієї ночі близько 2-3 години обвинувачений зателефонував йому та повідомив про розлучення з дружиною, про причини не повідомив, проте він вважає, що через ревнощі, на що він попросив обвинуваченого заспокоїтися та зателефонувати зранку;

- показання свідка ОСОБА_27 , з яких вбачається, що він є співробітником обвинуваченого. Того дня зранку побачив пропущений дзвінок від обвинуваченого о 2:48 ночі, проте з ним не розмовляв, про події дізнався в інтернеті;

- показання свідка ОСОБА_28 , яка, будучи допитаною в судовому засіданні суду, показала, що є сестрою обвинуваченого. 02.05.2023 року їй повідомили про подію, після цього деякий час син обвинуваченого проживав у неї, дитина постраждала від трагедії. Обвинувачений був хорошим сім`янином, суворо виховував дітей, дружину ревнував, в лікарні розповідав їй, що сталося все випадково, він готовий понести покарання.

Також винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується даними, що містяться у:

- протоколі огляду місця події від 02 травня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого в ході проведення вказаної слідчої дії були виявлені та вилучені: змиви речовини бурого кольору, ручка від вхідних дверей, кухонний ніж з ручкою бірюзового кольору, ніж срібного кольору з плямами речовини бурого кольору, два ножа зі слідами речовини бурого кольору, два мобільні телефони iPhone, молоток з ручкою, футболка сірого кольору Nike, штани, змиви з плям речовини бурого кольору, футболка білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, дерев`яна качалка зі слідами речовини бурого кольору, мобільний телефоном Самсунг синього кольору, зрізи та змиви з обох рук трупа ОСОБА_10 , контрольний змив з рук (т. 2 а.с. 3-62);

- протоколі огляду приміщення від 02 травня 2023 року, під час якого вилучено кофту чорного кольору, штани чорного кольору, футболку синього кольору з механічними пошкодженнями, які визнані речовими доказами (т. 2 а.с. 73-75, 76-77);

- протоколі огляду приміщення від 02 травня 2023 року, а саме - території КНП ОМП «Обухівська БЛІЛ», відповідно до якого вилучено кофту чорного кольору із зображенням черепа білого кольору (т. 2 а.с. 80-82);

- аудіозаписі розмови оператора відділу служби «102» із заявником, протоколі огляду предметів, постанові про визнання речовим доказом DVD-R диска з розмовою оператора «102» (т. 2 а.с. 92-97);

- протоколі огляду мобільного телефону Iphone 6, належного ОСОБА_7 , під час якого встановлено листування з абонентом ОСОБА_9 та повідомленням ОСОБА_7 , адресованим дружині ОСОБА_12 «Відпустка буде раніше приїдеш на похорон всієї сім`ї» (відправлено о 3:29 02.05.2023), «Пока пробую газом» (надіслано о 3:37 02.05.2023), «Прощайся з сім`єю до ранку не доживем» (надіслано о 03:49 хв.), вихідний дзвінок з 0.05 хв. - 02.05.2023, фотознімок ОСОБА_7 з скривавленим обличчям, фотознімок відправлено о 04:17 02.05.2023 з смс повідомленням «Пока бл..уй дальше» (т. 2 а.с. 98-104);

- постанові від 02 травня 2023 року про визнання речовим доказом, відповідно до якої мобільний телефон Iphone 6, належний ОСОБА_7 , визнано речовим доказом (т. 2 а.с. 105-106);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 02 березня 2023 року за участі потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а.с. 108-111);

- відеозаписі з боді-камери інспектора ВРПП ОСОБА_19 , який міститься на диску Verbatim DVD-R 4,7 gb, на якому зафіксовано обстановку після вчинення злочину та діалог з потерпілим ОСОБА_10 , протоколі огляду оптичного диску з вказаним відеозаписом, постанові про визнання речовим доказом вказаного диску (т. 2 а.с. 113, 114-120, 121-122);

- протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 02 травня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_7 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (т. 2 а.с. 123-127);

- протоколі огляду від 04.05.2023 року, відповідно до якого був оглянутий належний ОСОБА_12 мобільний телефон «Самсунг», в ході огляду було виявлено в месенжері «Вайбер» діалог із ОСОБА_7 , який мав місце вночі 02 травня 2023 року (т. 2 а.с.134-138);

- протоколах відібрання біологічних зразків від 02 травня 2023 року, згідно яких у ОСОБА_7 було відібрано біологічні зразки крові, букального епітелію, речовини бурого кольору, зрізів нігтьових пластин (т. 2 а.с. 142, 143, 144, 145);

- висновку експерта № 138 від 13 липня 2023 року, відповідно до якого: при проведенні судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_10 , 2006 р.н., виявлено одиночне сліпе проникаюче колото-різане поранення правого плеча та грудної клітки з ушкодженнями м`яких тканин з ушкодженнями м`яких тканин плеча та грудей, другого міжреберного проміжку, пристінкової плеври, плеври та тканини верхньої частини правої легені, правої передньої-бокової стінки перікарду, правої бокової стінки правого передсердя. Вказане поранення кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, виникло незадовго до настання смерті потерпілої, внаслідок однократної дії плаского предмету з колюче-ріжучими властивостями. Смерть ОСОБА_10 настала від одиночного сліпого проникаючого колото-різаного поранення правого плеча та грудей з пошкодженням серця, розвитком масивної крововтрати та шоку (т. 2 а.с. 154-158);

- висновку цитологічної експертизи № 128/ц від 05 червня 2023 року, яким встановлено, що кров, знайдена в піднігтьовому вмісті рук потерпілої ОСОБА_10 (об. 1, 2) могла походити від особи (осіб), в крові яких знаходиться антиген А ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості її походження як від потерпілої ОСОБА_10 , так і від підозрюваного ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 159-163);

- висновку цитологічної експертизи № 145ц від 31 травня 2023 року, відповідно до якого - кров ОСОБА_7 належить до групи А з ізогематоглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0 (т. 2 а.с. 164-166);

- висновку цитологічної експертизи № 129ц від 08 червня 2023 року, відповідно до якого: кров, що знайдена в піднігтьовому вмісті рук підозрюваного ОСОБА_7 могла походити як від потерпілої ОСОБА_10 , так і від підозрюваного ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 167-171);

- висновку імунологічної експертизи № 115 від 21 червня 2023 року, яким встановлено, що в змивах з ручки дверей туалета на 2 поверсі (об`єкт № 1), з ручки дверей, що ведуть до підвалу (об`єкт № 2), зі сходів, які ведуть до підвалу (об`єкт № 3), вилучених на ватні тампони дерев`яних аплікаторів за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Дзюбівка, буд. 172, виявлена кров людини, в якій встановлений антиген А. Отже, дані сліди можуть походити за рахунок крові ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 177-178);

- висновку імунологічної експертизи № 117 від 20 червня 2023 року, відповідно до якого - в змиві, вилученому при ОМП, надісланому на дослідження, в об. № 1 виявлена кров людини, в об. № 1 встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В. Отже, кров в даному об`єктів могла походити від потерпілої ОСОБА_10 . Не виключене також походження крові в слідах об. № 1 від підозрюваного ОСОБА_7 , у випадку наявності у нього тілесних ушкоджень, які супроводжувались зовнішньою кровотечею (т. 2 а.с. 179-180);

- висновку імунологічної експертизи № 118 від 20 червня 2023 року, згідно якого: в змивах вилучених з рук та стоп ОСОБА_7 , надісланих на дослідження в об. № 1-4, виявлена кров людини. При встановлені групової належності крові встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В. Отже, кров в даних об`єктах могла походити від потерпілої ОСОБА_10 . Не виключене також походження крові в слідах об. № 1-4 від підозрюваного ОСОБА_7 у випадку наявності у нього тілесних ушкоджень, які супроводжувались зовнішньою кровотечею (т. 2 а.с. 181-182);

- висновку імунологічної експертизи № 119 від 20 червня 2023 року, згідно якого - на ватних тампонах експертних аплікаторів зі змивами РБК з внутрішнього замка вхідних дверей (об. № 1), з підлоги в кухонній кімнаті (об. № 2), з підлоги у ванній кімнаті (об. № 3), вилучених при ОМП та надісланих на дослідження, виявлена кров людини. На ватних тампонах виявлений антиген А, отже, кров в даних об`єктах могла походити від підозрюваного ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 183-184);

- висновку імунологічної експертизи № 120 від 21 червня 2023 року, згідно якого: на качалці, в об. № № 1-2, вилученій при ОМП, виявлена кров людини, при встановленні групової належності крові встановлений антиген А, отже, кров в даному об`єкті могла походити від трупа ОСОБА_10 . Не виключене також походження крові в слідах об. № 1-2 від підозрюваного ОСОБА_7 , при наявності у нього зовнішньої кровотечі (т. 2 а.с. 186-188);

- висновку імунологічної експертизи № 121 від 20 червня 2023 року, яким встановлено, що на футболці, вилученій при ОМП, надісланій на дослідження, в об. №№ 1-6 виявлена кров людини. При встановленні групової належності в об. №№ 2, 3, 6 встановлена група А з ізогемаглютиніном анти- В. , а в об. №№ 1, 4, 5виявлений антиген А. Отже, кров в даному об`єкті могла походити як від потерпілої ОСОБА_10 , так і від підозрюваного ОСОБА_7 , у випадку наявності у нього тілесних ушкоджень, які супроводжувались зовнішньою кровотечею (т. 2 а.с. 189-191);

- акті про відключення об`єкту (газових приладів) від 23 травня 2023 року та протоколі огляду місця події від 23 травня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого, за участю майстра аварійної служби ОСОБА_30 та майстра АДС ОСОБА_31 , встановлено, що витоку газу не виявлено, газова плита знаходиться у справному стані, а також зазначено про відсутність вентиляційного каналу в приміщенні (т. 2 а.с. 192, 193, 194-196);

- висновку комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-23/24129-КТ від 27 червня 2023 року, відповідно до якого - у телефоні «Самсунг» виявлено інформацію, яку записано на 4 диски DVD- R (т. 2 а.с. 198-202);

- висновку комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-23/24130-КТ від 14 липня 2023 року, відповідно до якого - у телефоні «Iphone 6S» виявлено інформацію, яку записано на флеш-накопичувач (т. 2 а.с. 204-209);

- висновку імунологічної експертизи № 116 від 22 червня 2023 року, відповідно до якого: в змивах з підлоги в коридорі на 2 поверсі (об. № 1), зі сходів, що ведуть на 2 поверх (об. № 2), зі сходів, що ведуть на 2 поверх (об. № 3), вилучених на ватні тампони, сліди крові можуть походити від підозрюваного ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 210-212);

- висновку імунологічної експертизи № 122 від 22 червня 2023 року, згідно якого - на спортивних штанах (об. №№1-5), вилучених при ОМП, виявлена кров людини. В об. №№1-5 виявлений антиген А за системою крові АВ0. Отже, дані сліди можуть походити за рахунок крові ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Не можна виключити змішання крові даних осіб в цих об`єктах за наявності у ОСОБА_7 пошкоджень, що супроводжувались зовнішньою кровотечею (т. 2 а.с. 213-215);

- висновку імунологічної експертизи № 123 від 27 червня 2023 року, згідно якого: на футболці, вилученій ОМП, наданій на дослідження в об. №№ 1,2 виявлено антиген А. Отже кров в даному об`єкті могла походити від потерпілої ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Не можна виключити змішання крові даних осіб в цих об`єктах за наявності у ОСОБА_7 пошкоджень, що супроводжувались зовнішньою кровотечею (т. 2 а.с. 216-218);

- висновку імунологічної експертизи № 124 від 26 червня 2023 року, відповідно до якого - на спортивній кофті (об`єкти №№ 1-13), виявлена кров людини. Отже, дані сліди можуть походити за рахунок крові ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Не можна виключити змішання крові даних осіб в цих об`єктах за наявності у ОСОБА_7 пошкоджень, що супроводжувались зовнішньою кровотечею (т. 2 а.с. 218-220);

- висновку імунологічної експертизи № 125 від 26 червня 2023 року, згідно якого: на штанах чорного кольору в об. №№ 1-8, фрагменті тканини (за постановою - футболка) об. №№ 9-12 виявлена кров людини. Отже, кров в даному об`єкті могла походити від потерпілої ОСОБА_10 . Не виключено також походження крові від підозрюваного ОСОБА_7 за наявності у нього пошкоджень, що супроводжувались зовнішньою кровотечею (т. 2 а.с. 221-223);

- висновку імунологічної експертизи № 126 від 26 червня 2023 року, згідно якого - на кофті в об. №№ 1-4, вилученій в приміщенні моргу, виявлена кров людини. Кров в об`єктах 2-4 могла походити від трупа ОСОБА_10 . Не виключене також походження крові від підозрюваного ОСОБА_7 у випадку наявності у нього тілесних ушкоджень, які супроводжувались зовнішньою кровотечею (т. 2 а.с. 224-226);

- висновку імунологічної експертизи № 127 від 26 червня 2023 року, згідно якого: на лосинах в об. №№ 1-4, вилучених в приміщенні моргу, виявлена кров людини, яка могла походити від трупа ОСОБА_10 . Не виключене також походження крові від підозрюваного ОСОБА_7 у випадку наявності у нього тілесних ушкоджень, які супроводжувались зовнішньою кровотечею (т. 2 а.с. 227-229);

- висновку судово-психіатричного експерта № 214, відповідно до якого - ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 2 а.с. 230-232);

- висновку судово-психіатричного експерта № 213, відповідно до якого - ОСОБА_10 виявляє достатній для його вікового періоду рівень розвитку когнітивних процесів та інтелекту. З урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку міг правильно сприймати обставини, які досліджуються в кримінальному провадженні, та давати щодо них відповідні покази. Фантазування та схильність до підвищеного навіювання ОСОБА_10 не притаманні (т. 2 а.с. 233-235);

- висновку експерта № 108/к, яким встановлено, що можливість утворення ушкоджень при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_7 при проведенні допиту та у спосіб продемонстрований ним при проведенні слідчого експерименту від 14.07.2023 виключається. При вивченні наданого для проведення експертизи «Протоколу допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 » та «Протоколу проведення слідчого експерименту за участі неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 » від 02 травня 2023 року встановлено, що вони не містять об`єктивних даних про спосіб спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 236-247);

- висновку експерта № СЕ-19/111-213/23860-БД від 19 вересня 2023 року, згідно якого - встановлені генетичні ознаки зразків крові підозрюваного ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 249-250, т.3 а.с. 1-9);

- висновку експерта № СЕ-19/111-213/23862-БД від 22 вересня 2023 року, згідно якого: на поверхні клинка наданого на дослідження предмета, зовні схожого на ніж, виявлено кров людини. Генетичні ознаки слідів крові на клинку є змішаними, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . На поверхні руків`я наданого на дослідження предмета зовні схожого на ніж виявлено кров людини та клітини з ядрами. Встановлено генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами, які є змішаними, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 12-21);

- висновку експерта № СЕ-19/111-213/23859-БД від 21 вересня 2023 року, яким встановлено генетичні ознаки зразка крові підозрюваного ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_10 . Генетичні ознаки слідів крові на клинку предмета, зовні схожого на ніж (об`єкти 1.1, 1.2), збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 , та не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові потерпілої ОСОБА_10 . Походження крові на клинку предмета, зовні схожого на ніж, від потерпілої ОСОБА_10 виключається. Генетичні ознаки слідів крові на клинку предмета, зовні схожого на ніж (об`єкт 1.3) є змішаними, містять генетичні ознаки зразків крові підозрюваного ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_10 . На поверхні руків`я наданого на дослідження предмета, зовні схожого на ніж (об. 1.4) виявлено кров людини та клітини з ядрами, (об. 1.5) виявлено клітини з ядрами, крові людини не виявлено. Генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами на руків`ї предмета, зовні схожого на ніж (об`єкт 1.4) та клітин з ядрами на руків`ї предмета, зовні схожого на ніж (об. 1.5) є змішаними, містять генетичні ознаки зразків крові підозрюваного ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 25-36);

- висновку експерта № СЕ-19/111-213/23858-БД від 26 вересня 2023 року, відповідно до якого - встановлено генетичні ознаки зразка крові підозрюваного ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_10 . Генетичні ознаки слідів крові на клинку предмета, зовні схожого на ніж (об`єкти 1.1, 1.3), збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 , та не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові потерпілої ОСОБА_10 . Походження слідів крові на клинку предмета, зовні схожого на ніж, від потерпілої ОСОБА_10 включається. Генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами на руків`ї предмета, зовні схожого на ніж (об`єкт 1.2) та клітин з ядрами на руків`ї предмета, зовні схожого на ніж (об`єкт 1.4) є змішаними, містять генетичні ознаки більше ніж двох осіб та придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем, який збігається з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові підозрюваного ОСОБА_7 (т. 3 а.с. 39-50).

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

З огляду на наведені докази, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки сукупність зібраних по справі доказів містить достатньо відомостей, які поза розумним сумнівом вказують, що ОСОБА_7 , переслідуючи мету умисного протиправного заподіяння смерті своїм дітям - малолітньому ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_10 , з мотивів помсти через ревнощі до дружини, у закритому приміщенні почав випускати природній газ. Надалі, внаслідок опору дітей, які, усвідомлюючи реальність загрози своєму життю, протидіяли його протиправним діям, через що виникла бійка, під час якої ОСОБА_7 заподіяв неповнолітній ОСОБА_10 тілесні ушкодження, зокрема ножове поранення, яке спричинило смерть останньої. При цьому свій злочинний умисел направлений на заподіяння смерті малолітнього ОСОБА_10 обвинувачений не зміг довести до кінця з причин, що не залежать від його волі.

Доводи апеляційної скарги, що дії ОСОБА_7 були захистом від протиправних посягань потерпілих - малолітнього ОСОБА_10 та неповнолітньої ОСОБА_10 , у зв`язку з чим його дії слід кваліфікувати за ст. 118 КК України, як перевищення меж необхідної оборони, є безпідставними та спростовуються наданими суду матеріалами.

Відповідно до статей 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

За вимогами ч.ч. 1-3 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

При вирішенні питання про кваліфікацію складу кримінального правопорушення, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Під тяжкою шкодою при перевищенні меж необхідної оборони слід розуміти смерть особи або заподіяння їй тяжкого тілесного ушкодження. Невідповідність тяжкої шкоди, заподіяної тому, хто посягає, небезпечності посягання або обстановці захисту слід визнавати явною тоді, коли це з урахуванням обставин справи є очевидним для кожної людини, а отже, і для того, хто обороняється.

За нормативним визначенням умисне вбивство з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

На відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що, згідно обставин які передували скоєнню кримінального правопорушення, саме обвинувачений ініціював конфлікт, погрожував своїй дружині у заподіянні смерті усій сім`ї, включив природний газ у закритому приміщенні та перешкоджав дітям покинути це приміщення, відірвавши ручку дверей.

Будь-яких доказів, які б свідчили, що потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_10 вчинили суспільно-небезпечне посягання стосовно обвинуваченого, у зв`язку з чим він міг перебувати у стані необхідної оборони, не має. Крім того, на це вказують очевидці події.

Згідно показань потерпілого ОСОБА_10 , який був допитаний в порядку ст. 225 КПК України, а відеозапис допиту відтворено під час судового розгляду, 02 травня 2023 року приблизно о 12 годині ночі батько покликав їх з сестрою на кухню. Вони чули сварку батьків, батько казав, що вб`є їх через ревнощі до мами. Надалі на кухні він бачив як батько намагався взяти ножа із підставки, але вони із сестрою намагалися відштовхнути його. Приблизно хвилину вони боролися, але батьку вдалося взяти ніж. Батько кричав на сестру, тягнув її за волосся, вдарив. Сестра змогла забрати у батька ніж, тоді він відштовхнув її та взяв молоток. Вони почали тікати, але батько забрав ніж у сестри. Вони з сестрою намагалися втекти, але батько умисно відірвав ручку вхідних дверей. Сестра чинила опір батьку, а він намагався відштовхнути батька від сестри. Під час боротьби ніж був у руках у батька, а іншою рукою батько тримав сестру за волосся. Тоді він взяв з кухні дерев`яну «скалку» та бив батька по голові у коридорі багато разів, щоб той відпустив сестру. Він захищав сестру від батька, бо той намагався вдарити її ножем. Він бачив як батько неодноразово намагався вдарити сестру ножем, але вона захищалася.

Показання потерпілого ОСОБА_10 узгоджуються з іншими доказами по справі, а саме з показаннями потерпілої ОСОБА_9 щодо заздалегідь повідомленого їй ОСОБА_7 плану заподіяння смерті всій сім`ї через його ревнощі до неї і спосіб його реалізації, про що він попередньо написав їй повідомлення у месенджері "Вайбер", і вжитими ним заходами до організації вбивства двох своїх дітей, а саме включив конфорки на плиті, внаслідок чого будинок став наповнюватись газом, що є вибухонебезпечною ситуацією, що зафіксовано в ході огляду місця події, а також показаннями свідків, які у своїй сукупності є логічними, послідовними та вказують, що з боку ОСОБА_10 та ОСОБА_10 було відсутнє небезпечне посягання. Поведінка потерпілих по відношенню до обвинуваченого, яка виражалася у нанесенні обвинуваченому тілесних ушкоджень, була способом захисту від його неправомірних дій, спрямованих на позбавлення їх життя.

Наведене спростовує твердження апелянта, що обвинувачений захищався він неповнолітньої ОСОБА_10 , яка перша нанесла йому удар ножем, після чого до бійки приєднався малолітній ОСОБА_10 , який почав бити обвинуваченого дерев`яною «скалкою» по голові.

Заслуговує на увагу і характер та локалізація поранення, завданого потерпілій в область правого плеча та грудної клітини, де знаходяться життєво важливі органи - легені та серце, наслідки його діяння у виді смерті неповнолітньої ОСОБА_10 та причинний зв`язок між діями та наслідком.

Такі дії за своїми ознаками, тим паче вчинені по відношенню до неповнолітньої особи та малолітньої, не становлять необхідної оборони, а вказують на наявність умислу заподіяння смерті особі.

Що стосується твердження захисника про те, що потерпіла сама нахромилася на ніж, то слід врахувати висновок експерта № 138 від 13 липня 2023 року, згідно якого смерть ОСОБА_10 настала від одиночного сліпого проникаючого колото-різаного поранення правого плеча та грудей з пошкодженням серця, розвитком масивної крововтрати та шоку.

Даний висновок підтверджує те, що ОСОБА_10 був нанесений один удар з достатньою силою для ушкодження плеча, грудей, міжреберного проміжку та серця.

Крім того, слід врахувати і поведінку ОСОБА_7 після нанесення потерпілій тілесного ушкодження, який, після отриманих нею тілесних ушкоджень та розуміючи можливі наслідки, не вжив жодних дій для надання їй допомоги, не викликав швидку медичну допомогу, навіть не перевірив її стан, натомість сфотографував себе та відіслав фотографію дружині із звинуваченням і погрозами та деякий час продовжував ходити по будинку з ножем у руках в пошуках сина. Показання з обвинуваченого про те, що він нібито почув якийсь звук у будинку, а тому вирішив перевірити наявність сторонніх осіб, колегія суддів, зважаючи на викладені обставини, вважає непереконливими.

Отже, наведеними доказами підтверджується наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння смерті обом дітям, однак умисел на вбивство малолітнього ОСОБА_10 обвинуваченому не вдалося довести до кінця з причин, що не залежать від його волі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, є обґрунтованими.

Отже, доводи захисника про вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони та необхідність кваліфікації його дій за ст. 118 КК України є безпідставними.

Також судом першої інстанції дотримано загальних засад призначення покарання та у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховано дані про особу ОСОБА_7 , тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, відсутність обставин які пом`якшують покарання і наявність обставин, які його обтяжують - вчинення кримінальних правопорушень щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, а також вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та призначив йому остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань окремо за кожне кримінальне правопорушення, що утворюють сукупність, у виді 15 років позбавлення волі, що за своїм видом і розміром відповідає особі обвинуваченого, тяжкості ним вчиненого та є достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Застосування судом першої інстанції принципу складання покарань при визначенні остаточного покарання не суперечить вимогам закону.

Істотних порушень вимог КПК України під час ухвалення вироку, а також неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, зокрема при вирішенні питання про призначення покарання, колегією суддів не встановлено.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргузахисника ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 26 червня 2024 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання її копії.

Судді:

____________________ ____________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3