ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/3278/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/2285/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000337 від 16.03.2019 за пунктами 6, 11, 12 частини 2 статті 115 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2025 року клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинуваченх ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 задоволено, продовжено обвинуваченим строк тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 07.12.2025 року, включно без права внесення застави. Не погодившись з вказаною ухвалою суду, обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити їй запобіжний захід із тримання під вартою на інший більш м`який, домашній арешт з 21 до 6 години, оскільки має намір працювати. В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_8 посилається на те, що має двох неповнолітніх дітей, 2015 та 2017 року народження, раніше не була судима, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, оскільки до затримання проживала разом з чоловіком, дітьми, мамою, братом та бабусею. Вже тривалий час перебуває під вартою, 6 років 8 місяців. Ризики, на які посилається прокурор, зменшилися, свідки вже допитані, докази зібрані. Зазначає, що є військовозобов`язаною, є учасником АТО, мала намір проходити військову службу, має позитивну характеристику. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не встановила, виходячи з наступного. Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного. Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, враховуючи тяжкість інкримінованого їй злочину, дані про особу обвинуваченої, дійшов висновку, що ризики вчинення обвинуваченою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України продовжують існувати, у зв`язку із чим, застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується колегія суддів.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції погоджується та приймає до уваги, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Враховуючи зміст пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, кількість осіб, які причетні до інкримінованого злочину, його наслідки у вигляді заподіяння смерті людині, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України продовжують існувати. При цьому, посилання обвинуваченої на наявність у неї міцних соціальних зв`язків, двох неповнолітніх дітей не гарантують у даному випадку належної процесуальної поведінки обвинуваченої у випадку застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронного браслета, про що просила ОСОБА_8 у судовому засіданні. Колегією суддів не встановлено достатніх стримуючих факторів, які б гарантували належне виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у випадку її звільнення з-під варти.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується обвинуваченому, а саме вчинення особливо тяжкого злочину, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права на життя та здоров`я населення, яке, відповідно до статті 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Щодо тривалого перебування обвинуваченої під вартою, то такі доводи ОСОБА_8 є слушними. Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 була затримана 17.03.2019 та 20.03.2019 щодо неї застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні було складено та затверджено 02.08.2019. До березня 2022 року тривав судовий розгляд у суді першої інстанції, однак з початком повномасштабного вторгнення держави-агресора підсудність справи була змінена. В подальшому, з лютого 2023 року справа була передана до Індустріального районного суду м. Харкова, та у зв`язку зі зміною складу суду, судовий розгляд розпочато спочатку. На теперішній час, як повідомив прокурор суду апеляційної інстанції, обвинувачені та свідки вже допитані, наразі триває дослідження доказів. Зауважив, що затримки із продовженням судового розгляду пов`язані із тим, що у одного із обвинувачених помер захисник, що вимагає часу для ознайомлення нового захисника із матеріалами справи. Крім того, останнє судове засідання було відкладене через неприбуття захисника обвинуваченої ОСОБА_8 . Суд апеляційної інстанції приймає до уваги ту обставину, що тривале перебування обвинуваченої під вартою пов`язане із тим, що підсудність справи була кілька разів змінена, у зв`язку із чим, розгляд справи розпочинався спочатку.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового провадження, за яким обвинувачена тривалий час перебуває під вартою. З огляду на наведене, порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі обвинуваченої доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що не сприятиме досягненню мети заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2025 року залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання судом першої інстанції вимог статті 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду кримінального провадження, за яким обвинувачена перебуває тривалий час під вартою.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: