Справа № 126/3085/24
Провадження №11-кп/801/218/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.01.2026 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000281 від 20.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.01.2026 року змінити, визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу, розмір якоїи встановити, у відповідності до ч.5 ст. 182 КПК України, у разі внесення якої, покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.01.2026 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 13.03.2026 включно.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є лише припущенням сторони обвинувачення, оскільки в матеріалах кримінального провадження та клопотання про продовження запобіжного заходу відсутні будь-які докази на їх підтвердження.

Вказує, що відповідно до обвинувального акту умисел на позбавлення, виключно потерпілої ОСОБА_8 життя виник у ОСОБА_6 17.05.2024, а подія інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.5 ч.5 ст.115 КК України, відбулась 20.05.2024. У порядку ст.208 КПК України ОСОБА_6 був затриманий лише 20.11.2024 за період з 20.05.2024 по 20.11.2024, немаючи будь-яких процесуальних обмежень, як і після затримання ОСОБА_6 дій, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, не вчиняв, що вказує на відсутність вказаних ризиків.

Також звертає увагу на те, що з формулювання обвинувачення вбачається, що будь- якого умислу на позбавлення життя, як і нанесення будь-яких тілесних ушкоджень, потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . ОСОБА_6 не мав, оскільки навіть не був з ними знайомий, а на місці події вказані особи опинились випадково.

При цьому ч. 4 ст. 183 КПКУкраїни не містить категоричної заборони визначення розміру застави, у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, яким є злочин, передбачений, ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, який, інкримінується ОСОБА_6 , а відносить вирішення питання, щодо, визначення розміру застави на судовий розсуд.

При цьому, поза увагою суду, залишається той факт, що за наслідками інкримінованого, обвинуваченому діяння, жоден потерпілий не отримав тілесних ушкоджень, які були б небезпечними для життя в момент нанесення і після інкримінованої події ОСОБА_6 , не вчиняв, будь-яких дій на доведення свого умислу, за його наявності, до кінця, що спростовує припущення обвинувачення на наявність прямого умислу в ОСОБА_6 , на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, захисника ОСОБА_5 , який просив задоволити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задоволити, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження убачається, що в провадженні Ладижинського міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000281 від 20.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України врахував те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років і який становить значну суспільну небезпеку, допит учасників кримінального провадження під час судового розгляду кримінального провадження не завершено, тому обвинувачений ОСОБА_6 , не будучи обмежений у спілкуванні із свідками чи іншими учасниками кримінального провадження, яким відомі обставини вчинення злочину, у якому останній обвинувачується, може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до відмови від дачі показань в суді, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому встановлені раніше у даному кримінальному провадженні ризики переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків обвинувачення у кримінальному провадженні п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати.

Враховуючи доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливості переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 щодо наявності підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є безпідставними.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, суд при постановлені ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який полягає у вчиненні замаху на умисне вбивство вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, де потерпілими є також неповнолітні діти.

Таким чином, враховуючи наведене, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновком суду про продовження стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що у повній мірі відповідає вимогам закону.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочинів, у яких він обвинувачується.

Встановлені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Підстави для скасування ухвали Ладижинського міського суду від 13.01.2026 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.

Керуючись ст.422-1 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.01.2026 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2