Справа №766/270/25
н/п 1-кп/766/3075/25
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

27.11.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинувачених: (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_9

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_10

під час відкритого судового засідання в залі суду м. Херсона, проведеного в режимі відеоконференції з Державною установою «Миколаївський слідчий ізолятор», з розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 17.10.2023 під №0001892 від 17.10.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області (суддя ОСОБА_1 ) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, а також ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 та ч. 3 ст. 307 КК України.

Під час судового розгляду прокурором було заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді «домашнього арешту» та покладення обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

І. Доводи клопотання сторони обвинувачення

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком більше 10 років, а тому є підстави вважати, що у разі незастосування запобіжного заходу обвинувачений буде мати можливість ухилитись від кримінальної відповідальності. Крім того обвинувачений обізнаний щодо анкетних даних свідків у даному кримінальному провадженні, а тому матиме можливість впливати на них з метою зміни показань. Також вважає ризиком ту обставину, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, а тому не виключено може продовжити вчинення протиправних дій з метою отримання заробітку.

ІІ. Позиції сторін у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_9 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу.

Оцінюючи позиції сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали, надані на обґрунтування клопотання, суд виходить з наступного.

ІІІ. Оцінка та висновки суду

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців (ч. 6 ст. 181 КПК України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Оскільки запобіжний захід може застосовуватися лише щодо обвинуваченого, суду належить перевірити обставини набуття особою відповідного процесуального статусу у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу.

Із матеріалів клопотання вбачається, що кримінальне провадження №0001892 від 17.10.2023 було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, 08.01.2025 у межах вищезазначеного кримінального провадження складено обвинувальний акт в тому числі і щодо ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, який того ж дня вручено обвинуваченому.

Наведені обставини у сукупності дають підстави для висновку, що ОСОБА_6 має у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус обвинуваченого, а тому щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

ІV. Щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на існування таких ризиків:

- ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду;

- ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи доводи щодо існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 зможе переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 . Звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення такого характеру злочинів КК України виключає. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. При оцінці наявності ризику переховування суд також враховує ту обставину, що матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей щодо наявності міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, що могло би гарантувати його належну процесуальну поведінку. Наведене створює обґрунтовані побоювання, що обвинувачений ОСОБА_6 у разі не застосування щодо нього запобіжного заходу, зможе переховуватись від суду, оскільки достатні стримуючі фактори відсутні.

Обґрунтованим вважає суд і твердження сторони обвинувачення щодо існування ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. При оцінці існування цього ризику суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Суд враховує ту обставину, що ОСОБА_6 дійсно обізнаний щодо місця проживання допитаних під час досудового розслідування свідків, відповідно може скористатись наявною інформацією для впливу на них у кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень чи відмови від дачі показань. З цих підстав, враховуючи характер інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, суд погоджується із доводами сторони обвинувачення, що на теперішній час існує ризик того, що останній може незаконно впливати на свідків.

Погоджується суд і з твердженням сторони обвинувачення щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Обґрунтованим вважає суд і твердження сторони обвинувачення щодо існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, офіційних джерел доходу не має, причинами протиправних дій стало бажання отримати матеріальну вигоду, що викликає обґрунтовані побоювання щодо продовження вчинення протиправних дій в майбутньому. З урахуванням характеру інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень суд погоджується зі стороною обвинувачення щодо відсутності жодних стримуючих факторів, які б могли у достатній мірі запобігти продовженню протиправної діяльності, однією з цілей якої було отримання прибутку.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров?я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи факт доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованого обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України та ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.

Враховуючи відомості про особу ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності хоча і не притягувався, проте відомості про соціальні зв`язки відсутні, офіційно не працевлаштований, має постійне та зареєстроване місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а тому за таких умов суд вважає, що можливим і достатнім є застосування саме домашнього арешту в нічний час доби. Застосування саме такого режиму домашнього арешту буде достатньо для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути встановлених ризиків та забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

V. Щодо обов`язків, що визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України, які належить покласти на обвинуваченого у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання

У клопотанні порушується питання про покладення таких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У зв`язку із доведенням прокурором існування вищезазначених ризиків суд вважає обґрунтованою вимогу прокурора щодо покладення саме таких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Покладення таких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України необхідне з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання існуючому ризику та ефективності здійснення кримінального провадження. Покладення на обвинуваченого саме таких обов`язків дає можливість суду здійснювати контроль за його належною процесуальною поведінкою. Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).

За наведених вище обставин клопотання прокурорапро застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу належить задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 331, 350, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Велика Олександрівка Херсонської області, громадянина України, запобіжний захід у виді «домашнього арешту» строком на 2 місяці, а саме: до 27 січня 2026 року, заборонивши ОСОБА_6 залишати житло за адресою проживання: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 години до 05:00 години наступного дня.

Покласти на ОСОБА_6 наступні процесуальні обов`язки:

1) прибувати до суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися з м. Херсона без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що працівники органів внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в його житло, вимагати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у виді «домашнього арешту» покласти на Херсонське районне управління поліції ГУНП в Херсонській області.

Ухвала суду в частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_11