Номер провадження: 11-сс/813/2186/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

28 жовтня 2025 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2025 року про повернення клопотання про арешт майна для усунення недоліків в рамках кримінального провадження № 0000865, внесеного до ЄРДР 04 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 242 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було повернуто клопотання про арешт майна для усунення недоліків в рамках кримінального провадження № 0000865, внесеного до ЄРДР 04 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 242 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу представник власника майна ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що не погоджується з ухвалою слідчого судді та вважає її необґрунтованою та незаконною.

Мотиви апеляційного суду.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу, суддя-доповідач приходить до таких висновків.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Питання щодо оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані нормами чинного кримінального процесуального закону, які є спеціальними по відношенню до загальних.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено положеннями ст. 309 КПК України. І цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає. Водночас, частиною 3 ст. 309 КПК України прямо передбачено, що скарги та інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Положення частини третьої статті 309 КПК України визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 5-р/2020 від 17.03.2020.

Таке обмеження права на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді є виправданим і воно пов`язане, зокрема, із забороною оскарження рішень слідчого судді, які не призводять ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ні до неможливості оскарження вже встановлених правообмежень, та які не перешкоджатимуть здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому.

Саме такий підхід відповідатиме основному завданню (призначенню) судово-контрольного провадження, яке знайшло своє нормативне закріплення в КПК, «здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні» (п. 18 ч. 1 ст.3 КПК).

З поданої апеляційної скарги убачається, що апелянт оскаржує ухвалу слідчого судді, якою прокурору повернуто клопотання про арешт майна для усунення недоліків. Отже, суддя-доповідач вважає, що зазначена ухвала не підлягає апеляційному оскарженню у контексті положень ст. 307, 309 КПК України.

При цьому посилання апелянта на правові висновки, які містяться у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к, є безпідставним, оскільки в цих висновках йдеться про можливість оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчих суддів, які не передбачені КПК України, тоді як у цій справі слідчий суддя ухвалив рішення відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 24, 309, 399 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2025 року про повернення клопотання про арешт майна для усунення недоліків в рамках кримінального провадження № 0000865, внесеного до ЄРДР 04 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 242 КК України.

Копію ухвали невідкладно надіслати апелянту разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2