Справа № 191/691/22
Провадження № 1-кп/191/37/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одружений, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 07.02.2020 р. о 19 годині 52 хвилини, маючи посвідчення водія НОМЕР_1 , категорії «А», «В», «С1», «С», керуючи технічно справним легковим автомобілем «ЗАЗ-110307-40», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вул.Ватутіна зі сторони вул.Залізничної в м.Синельникове, Дніпропетровської області у напрямку м. Дніпро. Під час руху по проїзній частині вул.Ватутіна в м.Синельникове Дніпропетровської області, 07.02.2020 р. о 19 годині 55 хвилин водій ОСОБА_4 , наближаючись до Т-образного перехрестя, зліва до якого прилягає вул.Ковпака в м.Синельникове Дніпропетровської області, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не врахував стан дорожнього покриття, яке на той час було обледеніле по сніжному шару сухе, ожеледь, рухався не обравши безпечну швидкість руху, об`єктивно маючи можливість виявити, що проїзну частину дороги зліва на право відносно руху автомобілю «ЗАЗ-110307-40» реєстраційний номер НОМЕР_2 , перетинає пішохід ОСОБА_7 , яка наближалася до смуги руху вище вказаного автомобілю, водій ОСОБА_4 , заходів для зменшення швидкості не прийняв у результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження: тяжка сполучена відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку 3 ступеня, з геморагічним вогнищами у обох скроневих та лівої лобної частках головного мозку, перелом склепіння (правої скроневої кістки) та основи черепу з пневмоцефілією, субдуральними гематомами помірного об`єму з обох сторін мозку, САК, гемо синусом основної пазухи черепу. Забійна рана правої надбрівної ділянки, субапоневротична гематома правої тім`яної області голови. Закритий перелом правої малогомілкової кістки на рівні середньої та нижньої третини. Відкритий перелом внутрішньої кісточки зі зміщенням уламків та розривом дистального синдесмозу. Забійна рана правого стегна. Лівобічна пірамідна недостатність. 22.09.2020 р. потерпіла ОСОБА_7 померла, смерть її настала від віддалених наслідків перенесеної черепно-мозкової травми, у вигляді зовнішньо-внутрішньої гідроцефалії, залишків субдуральних гематом в проекції скроневих часток, гліальних рубців в обох скроневих частках головного мозку та атрофічних змін речовини головного мозку, які ускладнились розвитком набряку головного мозку.

Відповідно до висновку судової-автотехнічної експертизи №СЕ19/104-22/4024-ІТ, водій автомобілю «ЗАЗ-110307-40», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3, ПДР України, в якому вказано: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкод».

У даній дорожній обстановці дії водія автомобілю «ЗАЗ-110307-40», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , не відповідали вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху України, а невідповідність дій водія ОСОБА_4 , вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Позиція сторони обвинувачення

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні обставини, зазначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченого зазначив, що показання потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 та подані письмові докази підтверджують протиправність дій ОСОБА_4 , а кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною для того, щоб довести винуватість останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, поза розумним сумнівом.

Відтак, прокурор просив суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Позиція сторони захисту

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, цивільний позов також не визнав та відмовився від надання пояснень. Про повне визнання вини та розкаяння зазначив лише у судових дебатах та останньому слові. Попросив вибачення у потерпілої за скоєне. Зазначив, що буде відшкодовувати шкоду. Працює, одружився знову і має на утримані двоє своїх дітей та трьох дітей дружини, одна з яких являється інвалідом дитинства, тому зараз немає можливості відшкодовувати завдану шкоду. Просив не призначати суворого покарання, а призначити покарання про яке говорив захисник.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що його підзахисний ОСОБА_4 у судових дебатах зазначив, що визнає вину, розкаюється та попросив вибачення у потерпілої. У обвинуваченого є двоє його дітей і троє дітей дружини. ОСОБА_4 повідомив, що готовий відшкодовувати шкоду, але вже після ухвалення рішення судом. На той час була ожеледиця, обвинувачений не вибрав безпечної швидкості, але і потерпіла переходила дорогу не у визначеному місці. ОСОБА_4 надав першу допомогу, викликав швидку та поліцію. Також просив суд врахувати, що обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, а призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі дозволить обвинуваченому відшкодовувати завдану ним шкоду.

Позиція потерпілої

Потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що справа триває 4,5 чи й 5 років. Якби обвинувачений і справді розкаявся, про що він зазначив лише у судових дебатах, то він би вживав якихось заходів, що це підтверджували б. Але він вину не визнавав, у судові засідання не з`являвся. Натомість він ще раз ніби-то одружився з жінкою, у якої троє дітей, щоб міг виправдати неможливість здійснювати хоч якісь відшкодування. Крім того, обвинувачений залишив її сиротою, батько помер раніше, а внаслідок ДТП згодом померла і її матір. Позов підтримала. Згодна з думкою прокурора щодо покарання.

Досліджені судом докази

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 07.02.2020 року вона на місці ДТП не була. Про те, що сталося вона дізналася від людей, які були на зупинці. Потім вони відмовилися від показань. Матір отримала внаслідок ДТП страшні травми.

Відповідаючи на питання прокурора потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що загибла була її матір`ю. Приблизно через 5 хвилин після ДТП вона дізналася від свого чоловіка про те, що сталося. Приблизно о 20.15 годині. Матір працювала в магазині по вул.Ватутіна продавцем. Після закінчення робочого часу вона переходила дорогу до автобусної зупинки. Це все сталося біля АЗС «Нефтек». Перші два тижні вони постійно були в лікарні. Лише у лікарні ім.Мечникова матір прийшла до тями, але була в дуже тяжкому стані. До цього у матері була травма коліна, яку вона отримала раніше вдома, тому з вагою приблизно 80 кг вона пересуватися швидко не могла. Спочатку обвинувачений перші пару днів допомагав: дав 22 чи 23 тисячі гривень, але потім перестав, хоча у лікарні йшло багато грошей на лікування.

Відповідаючи на питання захисника потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що вона вже після ДТП приїхала в лікарню до матері. Чоловік ОСОБА_9 був на місці ДТП. У той день там було освітлення, АЗС світилась. Особисто вона не бачила, яке там освітлення. Ожеледь була по місту. На місці ДТП вона була наступного ранку. Матір спочатку була в Синельниківській лікарні, де її ввели в медикаментозну кому, а потім в лікарні ім.Мечникова була в реанімації, неврології. Після цього знову в неврології в Синельниківській лікарні, де її виписали додому, бо вже нічого не могли зробити. Які ліки їй лікарі виписували, те вона і приймала. Стан її був поганий, бо у неї були страшні нервові зриви.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він дати вже не пам`ятає, але це був вечір і подія сталась у районі 11 дитячого садка та АЗС «Нефтек» у м.Синельникове.

Відповідаючи на питання прокурора свідок ОСОБА_8 , пояснив, що він рухався на «Таврії», де за кермом був ОСОБА_4 . Він (обвинувачений) підвозив його на роботу. Їхали зі сторони Синельникове-1. Це було, здається, на вул. Ватутіна у напрямку «Золотої амфори». Було неочікувано: побачив потерпілу у самий останній момент. Вона була на смузі руху автомобіля. У нього було відчуття, що вона кинулася під автомобіль. Він (свідок) зателефонував у поліцію і потім допоміг погрузити потерпілу на носилки.

Відповідаючи на питання захисника свідок ОСОБА_8 пояснив, що ДТП було приблизно 5-6 років тому: взимку у темний час доби. Освітлення там не було. Було холодно та слизько. На узбіччі були кучугури снігу, а дорога була слизька. Обвинувачений не вживав алкоголь. Він (свідок) на спідометр не дивився, бо швидко їхати було неможливо. Побачив потерпілу перед самим зіткненням. Не пам`ятає, скільки часу було. На потерпілій нічого світло відбиваючого не було. У неї була травма голови. Хто швидку викликав не знає. У слідчих експериментах участь не брав ніби-то. Не пам`ятає, чи обвинувачений гальмував.

Відповідаючи на питання суду свідок ОСОБА_8 пояснив, що жінка була середньої статури, років 55-60. Що вона бігла це його враження. З правого боку вона рухалась. Від ОСОБА_4 не було запаху алкоголю. Їхали з увімкненими фарами зі швидкістю приблизно 40 км/год, бо приблизно за 300 метрів, а можливо і менше, поворот.

Допитана за клопотанням захисника у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , відповідаючи на запитання захисника пояснила, що вона приймала участь у слідчому експерименті як статист. Це було ввечері взимку в районі мікрорайону «Черемушки». Її попросили переходити так, як потерпіла переходила дорогу. Її рух фіксували рулетками. 22 червня заміри за її участі не проводили.

На питання прокурора свідок ОСОБА_10 відповіла, що на слідчому експерименті вона була у верхньому одязі. Там неподалік АЗС.

Також було досліджено наступні письмові докази:

- рапорт поліцейського СРПП Синельниківського РУП від 07.02.2020 року про надходження повідомлення про ДТП за адресою: м.Синельникове, вул.Ватутіна;

- довідка №1019 від 07.02.2020 року КНП «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельниківської міської ради» про те, що бригадою СМД була доставлена ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з численними травммами;

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 07.02.2020 року за адресою: м.Синельникове, вул.Ватутіна зі схемою ДТП та фототаблицею;

- довідка про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №0000189, згідно з якою витрати на проведення експертизи становлять 2615,20 грн.;

- висновок експерта №19/104-9/2/344 від 09.04.2020 року, відповідно до якого місце наїзду автомобіля ЗАЗ-110307-40 реєстраційний номер НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_7 розташовано в границях смуги обмеженої слідами юзу автомобіля ЗАЗ-110307-40 перед, за напрямком руху автомобіля, місцем знаходження фрагменту №2 пластику автомобіля ЗАЗ-110307-40. Встановити експертним шляхом, де саме знаходиться місце наїзду на пішохода ОСОБА_7 відносно меж проїжджої частини та нерухомих орієнтирів, автомобілем ЗАЗ-110307-40 реєстраційний номер НОМЕР_2 з наданих на експертизу матеріалів, не можливо у зв`язку з відсутністю необхідних інформативних ознак;

- довідка про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №0000189, згідно з якою витрати на проведення експертизи становлять 2615,20 грн.;

- висновок експерта №19/104-9/2/343 від 08.04.2020 року, відповідно до якого робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля ЗАЗ-110307-40 реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент проведення дослідження знаходяться в працездатному стані;

- висновок експерта №243 від 07.12.2020 року, у якому вказано, що за даними представленої медичної картки № Е1078 стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення №2 КЗ «Обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова» на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомо, що в проміжок часу з 08.02.2020 року по 16.03.2020 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: «Тяжка сполучена відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку Ш ступеня, з геморагічними вогнищами у обох скроневих та лівої лобної частках головного мозку, перелом склепіння (правої скроневої кістки) та основи черепу з пневмоцефолією, субдуральними гематомами помірного об`єму з обох сторін мозку, САК, гемосинусдм основної пазухи черепу. Забійна рана правої надбрівної ділянки, субапоневротична гематома правої тім`яної області голови. Стан після ПХО рани голови. Закритий перелом правої малогомілкової кістки на рівні середньої та нижньої третини. Відкритий перелом внутрішньої кісточки зі зміщенням уламків та розривом дистального синдесмозу. Забійна рана правого стегна. Лівобічна пірамідна недостатність. Психоорганічний, астенічний, лікворно-гіпертензійний синдроми». Згідно з даними представленої медичної картки №1991 стаціонарного хворого, який знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Синельниківська ЦМЛ`СМР» на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відомо, що в проміжок часу з 16.03.2020 року по 25.03.2020 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: «Тяжка сполучна відкрита ЧМТ. Забій головного мозку ІІІ ступеня, з геморагічним вогнищами у обох скроневих та лівої лобної частках головного мозку, перелом склепіння (правої скроневої кістки) та основи черепу з пневмоцефалією, субдуральними гематомами помірного об`єму з обох сторін мозку, САК. гемосинусом основної пазухи черепу. Забійна рана правої надбрівної ділянки, субапоневротична гематома правої тім`яної області голови. Стан після ПХО рани голови. Лівобічна пірамідна недостатність. Психорганічний, астенічний, лікворно-гіпертензійний синдроми. Відновлювальний період. Закритий перелом правої гомілки». Вище наведені об`єктивні клінічні дані, отримані під час аналізу представленої медичної документації на ім`я потерпілої ОСОБА_7 , щодо наявності і характеру тілесних ушкоджень, переважання їх однобічної локалізації, свідчать за те, що вони є наслідками тупої травми і були спричинені при великій силі (швидкості, вазі) травматичного впливу тупих, жорсткої конструкції, травмуючих предметів, як з обмеженою так і з переважаючою контактуючою поверхнею, і є більш видоспецифічними для умов та механізму, викладеному в постанові слідчого, тобто під час дорожньо-транспортної пригоди. Також, вище вказані клінічні дані щодо масивності і характеру тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_7 , не суперечать строкам їх утворення, вказаним в постанові слідчого, тобто 07.02.2020 р. На момент проведення експертизи, сукупність, встановлених у потерпілої (за даними представленої медичної документації), тілесних ушкоджень у вигляді: «Тяжкої сполученої відкритої черепно-мозкової травми, з забоями головного мозку 111 ступеню (обох скроневих та лівої лобної часточок), перелом склепіння (правої скроневої кістки) та основи черепу, з пневмоцефалією, субдуральними та субарахноїдільними крововиливами, гемосинусом основної пазухи черепу, забійною раною правої надбрівної ділянки ісубапоневротичною гематомою правої тім`яної області голови, ускладненою лівобічною пірамідною недостатністю, психоорганічним, астенічним, лікворно-гіпертензійним синдромами; закритого перелому правої малогомілкової кістки на рівні середньої та нижньої третини, відкритого перелому внутрішньої кісточки зі зміщенням уламків та розривом дистального синдесмозу, забійною раною правого стегна», за своїм характером, відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (п.2.1.3 а,б,в,г,м правил визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року). Спираючись на вище зазначене, ймовірніше за все, що під час наїзду (первинного контакту) транспортного засобу, постраждала перебувала у вертикальному (чи близькому до нього) положенні і була звернена правою боковою поверхнею тіла до транспортного засобу(ймовірно легкового), що рухався, з опорою на праву нижню кінцівку, з наступним закиданням тіла на капот транспортного засобу і ударами головою і тілом об жорсткі конструктивні елементи кузову. За результатами судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : (Висновок експерта № 278 від 22.09.2020 року): «Смерть її настала від віддалених наслідків перенесеної черепно-мозкової травми, у вигляді зовнішньо-внутрішньої гідроцефалії, залишків субдуральних гематом в проекції скроневих часток, гліальних рубців в обох скроневих частках головного мозку та атрофічних змін речовини головного мозку, які ускладнились розвитком набряку головного мозку»;

- висновок експерта №278, згідно з яким експертиза була розпочата 22.09.2020 р., а закінчена 07.10.2020 року. Смерть настала від віддалених наслідків перенесеної черепно-мозкової травми, у вигляді зовнішньо-внутрішньої гідроцефалії, залишків субдуральних гематом в проекції скроневих часток, гліальних рубців в обох скроневих частках головного мозку та атрофічних змін речовини головного мозку, які ускладнились розвитком полі органної недостатності. Це підтверджується характером морфологічних змін внутрішніх органів, встановленими при експертизі трупу Судово-медичні експертні дані щодо характеру та ступеню розвитку трупних явищ свідчать про те, що смерть її настала не більше ніж за одну добу до проведення експертизи трупу у морзі, тобто 22.09.2020 року. Тілесних ушкоджень при експертизі трупу не виявлено. Виявлено ознаки перенесеної в минулому черепно-мозкової травми. Судово-токсилогічним дослідженням крові трупа ОСОБА_7 , 1959 р.н., - не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аліловий спирти;

- протокол проведення слідчого експерименту від 22.06.2021 року, відповідно до якого за участі потерпілої ОСОБА_6 та статиста жінки ОСОБА_11 було відтворено як рухалась потерпіла та зроблені відповідні заміри;

- протокол проведення слідчого експерименту від 12.07.2021 року за участю свідка ОСОБА_8 , згідно з яким вказаний свідок зазначив, що не може відтворити темп ходи ОСОБА_7 , так як побачив її лише в момент наїзду не більше ніж за 1 с. Також свідок зазначив, що не зможе вказати місце ДТП, бо було темно і пройшло багато часу;

- протокол проведення слідчого експерименту від 29.12.2021 року, відповідно до якого з метою відтворення обставин та механізму ДТП, яке мало місце 07.02.2020 р. було задіяно автомобіль статист "ЗАЗ Таврія", на який встановлено лампи головного світла, які вилучено, 29.12.2021 р. з автомобілю "ЗАЗ11030-40", який був учасником ДТП, з метою відтворення обставин наближених до реальних подій, та при відповідних погодних умовах встановлено видимість елементів проїзної частини та пішохода статиста. В ході проведення замірів встановлено, що видимість елементів проїжджої частини з робочого місця водія не обмежена (більше 150 м). Після чого пішохода статиста ОСОБА_10 , було встановлено біля лівого краю проїжджої частини за напрямком руху автомобіля, а автомобіль було віддалено від пішохода статиста на 100 м і при цьому на автомобілі було увімкнено ближнє світло фар. Поняті по черзі сідали на робоче місце водія та пояснили, що при даному розташуванні транспортного засобу пішохода статиста видно;

- довідка про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №0000189, згідно з якою витрати на проведення експертизи становлять 1372,96 грн.;

- висновок експерта №СЕ-19/104-22/4024-ІТ від 10.02.2022 року, відповідно до якого у дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ 110307-40» ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху. При заданих вихідних даних водій автомобіля «ЗАЗ 110307-40» ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ 110307-40» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. У даній дорожній обстановці у діях водія автомобіля «ЗАЗ 110307-40» ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху не вбачається. Оцінка дій пішохода ОСОБА_7 не потребує спеціальних авто технічних пізнань та може бути здійснена органами слідства та суду самостійно, відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України.

Враховуючи, досліджені докази, суд бере до уваги, те, що автомобіль, яким керував обвинувачений ОСОБА_4 рухався у правій смузі дороги у напрямку руху автомобіля. Потерпіла отримала травми на правій стороні тіла, а не на лівій, тобто удар був у неї з правого боку. З цього суд робить висновок, що потерпіла ОСОБА_7 переходила вулицю Ватутіна з лівого краю до правого, і перетнувши ліву смугу дороги, що є зустрічною для автомобіля, яким керував ОСОБА_4 , продовжила свій рух по правій смузі дороги, де і сталася ДТП. Свідчення свідка ОСОБА_8 про те, що потерпіла рухалась з правого краю вулиці є сумнівними, враховуючи інші докази, тим більше, що він у судовому засіданні також зазначив, що побачив лише сам момент ДТП, а на слідчому експерименті зазначав, що побачив потерпілу лише за 1 секунду до ДТП. Тому в цій частині пояснень вказаного свідка суд не бере до уваги.

Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілому, суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України. Вказане діяння, згідно із ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Призначення покарання

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, допитавши потерпілу, свідків та дослідивши безпосередньо в судовому засіданні письмові докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , дані ними безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілому.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер діяння, форму й ступінь вини, дані про особу винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно, має на утриманні двох дітей. Суд не бере до уваги ту інформацію, що була зазначена обвинуваченим щодо того, що він має на утриманні загалом п`ятеро дітей та офіційно працевлаштований, так як жодними документами це не підтверджено. Також суд враховує, що обвинувачений як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду, відповідно до ст.63 Конституції України, відмовився від надання пояснень, та з часу надходження кримінального провадження до суду (12.04.2022 року) та до судових дебатів свою вину взагалі не визнавав і лише у судових дебатах та останньому слові зазначив, що він щиро розкаявся та визнає свою вину.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд також не встановив.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими.

Таким чином, зважаючи на той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин проти безпеки дорожнього руху, наслідком якого стала смерть людини, то суд, враховуючи особу обвинуваченого, його тяжкість, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обставин, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкцій ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

За глибоким переконанням суду, саме така міра покарання є законною, обґрунтованою, справедливою, необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення як ним, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Крім того, суд зазначає, що не розцінює те, що обвинувачений у судових дебатах та останньому слові зазначив, що визнає свою вину та розкаюється у вчиненому, як щире каяття, адже про це він зазначив лише після завершення судового слідства і коли усвідомив, що судовий розгляд підходить до завершення, а, відтак, і покарання є незворотнім. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 одразу ж після ДТП один раз надав допомогу потерпілій на лікування у певній сумі (22 чи 23 тисячі, як зазначила потерпіла ОСОБА_6 ) і після цього з лютого 2020 року до жовтня 2025 року жодних дій, направлених на відшкодування завданих злочином моральних збитків потерпілій не вчинив, що б дійсно свідчило про його щире каяття, не вживав.

Цивільний позов

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь 200 000 грн. заподіяної моральної шкоди внаслідок смерті матері та 40 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов.

Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У судовому засіданні встановлено і це доведено матеріалами кримінального провадження та додатками до позову, що ОСОБА_7 , яка являлась матір`ю ОСОБА_6 , померла від віддалених наслідків черепно-мозкової травми, отриманої внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо моральної шкоди, суд враховує положення п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з яким під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що внаслідок втрати близької людини (матері) ОСОБА_6 було завдано значної моральної шкоди, тому позов у частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч.1 та п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Для розподілу судових витрат на правничу допомогу мають бути підтвердженні обсяг наданих послуг та їх вартість. У той час, як фактична оплата таких послуг може бути здійснена вже після вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Верховний Суд у постанові від 19 квітня 2023 року у справі №760/10847/20 зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Враховуючи те, що до позовної заяви ОСОБА_6 не долучені документи, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40 000 грн.

Інші питання, що вирішуються судом

У даному кримінальному провадженні були проведені судові експертизи, загальна вартість яких складає 6603,36 гривень.

Вказані витрати документально підтверджені, отже, в порядку ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відносно ОСОБА_4 не обирався запобіжний захід та на даний час суд не вбачає підстав для його обрання.

Згідно з ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Слідчим суддею Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 11.02.2020 року було постановлено ухвалу про арешт на рухоме майно: автомобіль марки "ЗАЗ" 06 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , сріблястого кольору, який необхідно скасувати.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

Строк відбуття основного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) заподіяну моральну шкоду в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

У задоволені іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 6603,36 грн.

Скасувати арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.02.2020 року на рухоме майно: автомобіль марки "ЗАЗ" 06 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , сріблястого кольору.

Повернути особі, яка підтвердить право власності на автомобіль марки "ЗАЗ" 110307-40, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , сріблястого кольору, відповідними документами наступні речові докази:

-автомобіль марки "ЗАЗ" 110307-40, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , сріблястого кольору;

-дві лампи головного світла з маркуванням GE Н4 12V 60/55W, що були передані на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1