Справа № 461/9939/25
Провадження № 1-кп/461/721/25
У Х В А Л А

Іменем України

12.12.2025 року. м. Львів

Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001813 від 31.10.2025 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України-

в с т а н о в и в:

В провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №001813 від 31.10.2025 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце свого постійного проживання.

Подане клопотання мотивує тим, що є достатні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, те, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Відтак, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник проти клопотання прокурора не заперечили. Просили, клопотання прокурора задовольнити частково, застосувавши до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, заборонивши його залишати місце проживання у нічний час доби.

Допитана у судовому засіданні власник житла ОСОБА_6 зазначила, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 , який проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Вказала, що ОСОБА_5 допомагає їй здійснювати догляд за її матір`ю (бабусею обвинуваченого), яка є особою похилого віку, та страждає на ряд захворювань, внаслідок чого потребує догляду та піклування.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пунктом 24 ст.3 КПК України визначено, що судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за ново виявленими або виключними обставинами.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення Кодексом передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких належать запобіжні заходи, включаючи тримання під вартою (статті 131, 176, 1981, 183).

До заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до частини другої статті 131 Кодексу, посеред іншого, належать запобіжні заходи, якими згідно ст.176 Кодексу є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно зі статтею 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм убачається, що суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження, яке включає в себе і підготовче провадження, не було завершене до спливу двомісячного строку.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.148 КПК України, запобіжні заходи обираються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам уникнути від дізнання, досудового слідства та суду, перешкодити встановленню істини в кримінальній справі, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка або іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України суд, застосовуючи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, може зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; 5) не відвідувати місця, визначені судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Системний аналіз положень статей 194, 199 КПК України, які регулюють загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу, дають суду підстави вважати, що під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, необхідно перевірити існування ризиків, які були заявлені прокурором відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України та чи є обставини, що обґрунтовують необхідність продовження строку дії цього запобіжного заходу.

Прокурором у кримінальному провадженні у повному обсязі доведене продовження існування ризиків, а саме: можливість ОСОБА_5 переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у кримінальному провадженні, продовжувати займатись злочинною діяльністю.

Суд зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню, оскільки існують обґрунтовані ризики переховування обвинуваченого від суду, впливу на свідків та можливість вчинення нового кримінального правопорушення.

Разом із тим, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, за весь період перебування під дією цілодобового домашнього арешту жодного разу не порушував умов запобіжного заходу та покладених на нього обов`язків. Продовження застосування до обвинуваченого цілодобового домашнього арешту за наведених обставин створює надмірний тягар та непропорційне втручання у його право на особисту свободу, обмежує можливість працювати та фінансово забезпечувати себе і відшкодовувати шкоду потерпілим.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби з 21 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв., що дозволить зберегти баланс між необхідністю забезпечення виконання процесуальних обов`язків та гарантуванням прав обвинуваченого.

Керуючись ст. ст.184, 193, 194, 196, 331, 369 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задоволити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту, в нічний час доби, із забороною залишати місце свого постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , в нічний час доби з строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- з 21 год 00 хв. по 08 год. 00 хв. наступної доби не залишати місце свого постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі Львівської області, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку наявності таких.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що на підставі ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 12.02.2025 року включно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Галицької окружної прокуратури ОСОБА_3 та працівників Савбірського РВП ГУНП у Львівській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом семи днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 15.12.2025 року

Головуючий суддя ОСОБА_1