У Х В А Л А

07.01.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 у місті Біла Церква Київської області обвинувального акту у кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001306 від 03.06.2025, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 127, ч. 4 ст. 186 КК України,-

у с т а н о в и в:

до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області передано вищевказаний обвинувальний акт у кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001306 від 03.06.2025, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 127, ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з триманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Прокурор мотивує своє клопотання тим, що строк запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_7 спливає, а ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків не відпали, тому вважає, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути продовжений, оскільки ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у справі, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, що обґрунтовується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією ч. 4 ст.186 КК України.

Прокурор вважає, що запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо. Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України просить не визначати розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики перелічені прокурором не доведені.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 підтримали позицію прокурора, просили продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Суд, дослідивши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам статті 184 КПК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001306 від 03.06.2025 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.186, ч. 1 ст. 127 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Стороною обвинувачення доведені ризики, передбаченні ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у скоєнні тяжкого злочину, суд приходить до висновку, що існує реальний ризик, що обвинувачений може здійснити спробу переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даній стадії процесу судом не допитані потерпілий та свідки, не досліджені матеріали провадження.

Даних про те, що ОСОБА_7 не може утримуватися в умовах СІЗО, суду не надано.

Всі обставини у сукупності свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам, у зв`язку із чим, суд вважає за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, що в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.186, ч. 1 ст. 127 КК України, суд вважає необхідним при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 331, 369-372, 392-395 КПК,-

п о с т а н о в и в:

відкласти судове засідання за кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_7 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001306 від 03.06.2025, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 127, ч. 4 ст. 186 КК України до 06 лютого 2026 року до 11 години 00 хвилин.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 діб, тобто до 07 березня 2026 року включно, утримуючи в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити прокурору, захисникам, скерувати до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання та для вручення обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_8