ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/1518/25
Провадження № 1-кс/131/304/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2025 р. м. Іллінці

Слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Іллінці без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2025 року за № 0000152 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,6 ст. 152 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області із клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2025 року за № 0000152 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,6 ст. 152 КК України.

В обгрунтування клопотання вказано, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є малолітньою особою та не досяг чотирнадцятирічного віку, вчинив відносно нього злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи за наступних обставин.

Так, у вересні 2024 року, орієнтовано 15.09.2024, більш точний час органом досудового розслідуванням невстановлений, ОСОБА_5 спільно із малолітнім ОСОБА_6 перебували за місцем проживання останнього, що по АДРЕСА_1 .

Перебуваючи у одній із кімнат будинку за вищевказаною адресою, у ОСОБА_5 , який достовірно знав і усвідомлював, що ОСОБА_6 є малолітньою особою, з метою задоволення власної статевої пристрасті, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення відносно нього дій сексуального характеру.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 у вересні 2024 року, усвідомлюючи його вік, вразливий стан малолітньої особи та довірливе ставлення до себе, як до особи яка здійснює тимчасовий нагляд за проханням батька ОСОБА_7 над малолітнім ОСОБА_6 , який був об`єктом його сексуальних посягань, використовуючи сприятливі умови, а саме факт регулярного спілкування, користуючись відсутністю інших осіб, залишаючись на самоті в одній із кімнат вищезазначеного будинку, діючи умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітнього та сформувати у нього аморальні погляди, діючи всупереч загально прийнятим моральним принципам, «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства», ратифікованої 20.06.2012 та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, якими кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, з сексуальних мотивів, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків у вигляді впливу на нормальний моральний та фізичний розвиток дитини, а також формування у неї аморальних поглядів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, торкався до статевих органів ОСОБА_6 , після чого задовольнив свою статеву пристрасть, вчинивши відносно нього дії сексуального характеру, пов`язані із анальним та оральним проникненням в тіло потерпілого з використанням геніталій.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є малолітньою особою та не досяг чотирнадцятирічного віку, продовжив вчиняти відносно нього злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

В кінці вересня 2024 року, через декілька днів після першого факту зґвалтування, більш точний час органом досудового розслідування невстановлений, ОСОБА_5 знаходячись спільно із ОСОБА_6 за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою задоволення власної статевої пристрасті продовжив реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення відносно ОСОБА_6 дій сексуального характеру.

Так, ОСОБА_5 в кінці вересня 2024 року, реалізовувати вказаний злочинний умисел, користуючись відсутністю інших осіб, залишаючись на самоті за вищевказаною адресою, діючи умисно, повторно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, використовуючи при цьому його вік, вразливий стан малолітньої особи та довірливе ставлення до себе, як до близької особи, яка здійснює тимчасовий нагляд за проханням батька ОСОБА_7 над малолітнім ОСОБА_6 , розуміючи що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітнього та сформувати у нього аморальні погляди, діючи всупереч загально прийнятим моральним принципам, «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства», ратифікованої 20.06.2012 та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, якими кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, з сексуальних мотивів, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді впливу на нормальний моральний та фізичний розвиток дитини, а також формування у нього аморальних поглядів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, з метою задоволення статевої пристрасті вчинив відносно ОСОБА_6 дії сексуального характеру, пов`язані із анальним та оральним проникненням в тіло потерпілого з використанням геніталій.

Також, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є малолітньою особою та не досяг чотирнадцятирічного віку, продовжив вчиняти відносно нього злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

30.01.2025 року ОСОБА_5 знаходячись спільно із ОСОБА_6 за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою задоволення власної статевої пристрасті продовжив реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення відносно ОСОБА_6 дій сексуального характеру.

Так, ОСОБА_5 30.01.2025 року реалізовуючи вказаний злочинний умисел, користуючись відсутністю інших осіб, залишаючись на самоті за вищевказаною адресою, діючи умисно, повторно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, використовуючи при цьому його вік, вразливий стан малолітньої особи та довірливе ставлення до себе, як до близької особи, яка здійснює тимчасовий нагляд за проханням батька ОСОБА_7 над малолітнім ОСОБА_6 , розуміючи що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітнього та сформувати у нього аморальні погляди, діючи всупереч загально прийнятим моральним принципам, «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства», ратифікованої 20.06.2012 та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, якими кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, з сексуальних мотивів, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді впливу на нормальний моральний та фізичний розвиток дитини, а також формування у нього аморальних поглядів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, з метою задоволення статевої пристрасті вчинив відносно ОСОБА_6 дії сексуального характеру, пов`язані із анальним та оральним проникненням в тіло потерпілого з використанням геніталій.

Зокрема, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є малолітньою особою та не досяг чотирнадцятирічного віку, продовжив вчиняти відносно нього злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

В кінці квітня на початку травня 2025 року, але не пізніше 10.05.2025року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 знаходячись спільно із ОСОБА_6 за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою задоволення власної статевої пристрасті продовжив реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення відносно ОСОБА_6 дій сексуального характеру.

Так, ОСОБА_5 в кінці квітня на початку травня 2025 року, реалізовуючи вказаний злочинний умисел, користуючись відсутністю інших осіб, залишаючись на самоті за вищевказаною адресою, діючи умисно, повторно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, використовуючи при цьому його вік, вразливий стан малолітньої особи та довірливе ставлення до себе, як до близької особи, яка здійснює тимчасовий нагляд за проханням батька ОСОБА_7 над малолітнім ОСОБА_6 , розуміючи що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітнього та сформувати у нього аморальні погляди, діючи всупереч загально прийнятим моральним принципам, «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства», ратифікованої 20.06.2012 та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, якими кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, з сексуальних мотивів, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків у вигляді впливу на нормальний моральний та фізичний розвиток дитини, а також формування у нього аморальних поглядів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, з метою задоволення статевої пристрасті вчинив відносно ОСОБА_6 дії сексуального характеру, пов`язані із анальним та оральним проникненням в тіло потерпілого з використанням геніталій.

17 вересня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Скала Оратівського району Вінницької області та жителю АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 6 ст. 152 КК України.

24.09.2025 року представником малолітнього потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , в порядку ст. 128 КПК України, під час досудового розслідування, заявлено цивільний позов до підозрюваного ОСОБА_5 на загальну суму 500 000,00 (п`ятсот тисяч) гривень, з метою відшкодування завданої моральної шкоди.

Таким чином, постала необхідність в накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , з метою забезпечення заявленого цивільного позову на відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_6 .

Слідчий, посилаючись на п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Завданням та метою застосування арешту майна ОСОБА_5 є запобігання можливості його знищення, псування, приховування, відчуження, пошкодження.

З огляду на вищевказане слідчий просить накласти арешт на майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , а саме на: земельну ділянку, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231) кадастровий номер :02:003:0060, площею 2.6912 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Оратівської територіальної громади Вінницького району Вінницької області, оцінка вартості якої складає 98170.5 грн., та на земельну ділянку, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231) кадастровий номер :02:003:0037, площею 2.3694 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Оратівської територіальної громади Вінницького району Вінницької області, оцінка вартості якої складає 69750.34 грн.

В судове засідання слідчий СВ ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник/підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися.

Слідчий суддя вважає за необхідне розглянути клопотання фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у відсутності слідчого та власника майна/підозрюваного і його захисника, що відповідає положенням ч.4 ст.107, ч.1 ст.172 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вбачаються підстави для задоволення клопотання.

Клопотання про арешт майна, подане слідчим СВ відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_3 відповідає вимогам статті 171 КПК України, підстав для його повернення ініціатору не встановлено.

Встановлено, що у провадженні СВ Відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2025 року за № 0000152 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,6 ст. 152 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з частиною 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту, згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК, є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частинами 6,8 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Частиною десятою статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчим доведено необхідність накладення арешту на майно.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею враховується правова підстава для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб та розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи вимоги ч. 8 ст. 170 КПК України, слідчий суддя оцінивши в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для накладення арешту на майно та вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,6 ст.152 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

При цьому, слідчим суддею встановлено, що 17 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 6 ст. 152 КК України. В ході досудового розслідування даного кримінального провадження 24.09.2025 року представником малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , адвокатом ОСОБА_8 , в порядку ст. 128 КПК України, заявлено цивільний позов до підозрюваного ОСОБА_5 на загальну суму 500 000,00грн., з метою відшкодування завданої моральної шкоди.

Таким чином, враховуючи вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів, заявлення стороною потерпілого в порядку ст. 128 КПК України цивільного позову до підозрюваного про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень, ОСОБА_5 в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану своїми діями, наявність обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову є співмірною розміру шкоди зазначеної у цивільному позові, слідчий суддя вважає, що з метою забезпечення заявленого цивільного позову на відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_6 , необхідно застосування до майна підозрюваного такого заходу забезпечення як арешт належного йому майна.

Слідчий у своєму клопотанні просить накласти арешт на майно, яке належать на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_5 , а саме на: земельну ділянку площею 2,6912га., з кадастровим номером :02:003:0060, та на земельну

ділянку площею 2.3694 га. з кадастровим номером :02:003:0037, з метою забезпечення з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Слідчим суддею встановлено, що вказані земельні ділянки на праві власності належать підозрюваному ОСОБА_5 , що підтверджується даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №443997233, сформованої 17.09.2025 року, при цьому обмежень чи заборон щодо накладення арешту на таке майно слідчим суддею не встановлено. Разом з тим, встановлено, що щодо всього нерухомого майна ОСОБА_5 12.12.2016 року та 05.03.2024 року застосовано вид обтяження арешт нерухомого майна відповідно до постанови головного державного виконавця Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_10 №5212470 від 14.12.2016 року та рішення державного виконавця Оратівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ОСОБА_11 щодо обтяження речових прав на нерухоме майно №24104472 від 05.03.2024 року, відповідно.

Враховуючи, що обмежень чи заборон щодо накладення арешту на вказане майно не було встановлено, з урахуванням положень ч.3 ст.170 КПК України, згідно якої арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності накладення арешту на таке майно.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчим відповідно до ст.173 КПК України наведені в клопотанні правові підстави для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри, а тому є достатні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно ОСОБА_5 .

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна його власником/володільцем не надано та слідчим суддею не встановлено. Наведені стороною обвинувачення обставини свідчать про необхідність в обмеженні прав на користування, розпорядження та відчуження майном. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 170, 171-173, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2025 року за № 0000152 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,6 ст. 152 КК України, - задовольнити.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), накласти арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування, на майно підозрюваного у кримінальному провадженні відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2025 року за № 0000152 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,6 ст. 152 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Скала Оратівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , а саме на:

- земельну ділянку, площею 2,6912га., з кадастровим номером :02:003:0060, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ №004605, виданого 18.09.2012 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області;

- земельну ділянку, площею 2,3694га., з кадастровим номером :02:003:0037, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ №004604, виданого 18.09.2012 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Зобов`язати слідчого СВ ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Відповідно до ч.1ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_12