465/9107/25
1-кп/465/1268/25
У Х В А Л А

Іменем України

11.12.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , провівши в залі суду в м. Львові підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000339 від 20.02.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

в с т а н о в и в :

У Франківському районному суді м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000339 від 20.02.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити справу до судового розгляду. Також просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з приводу чого і подав письмове клопотання, покликаючись на те, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, ухвалою суду від 16.10.2025 продовжено строк дії запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком до 14.12.2025 із можливістю внесення застави. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, а також враховуючи дані про його особу, який може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у даному кримінальному правопорушення та вчинити інші кримінальні правопорушення. Тому більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможуть. З урахуванням наведених ризиків та даних про особу обвинуваченого, просить продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів із утриманням його у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» із можливістю внесення застави у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню вищевказаним ризикам та не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений та його захисник у підготовчому судовому засіданні не заперечили проти призначення справи до судового розгляду. Проте заперечили щодо задоволення клопотання прокурора покликаючись на необґрунтованість підозри, відсутність ризиків та необґрунтованість розміру застави. Просять змінити запобіжний захід у частині суми застави, тобто зменшити обвинуваченому розмір застави до 20 (двадцяти) розмір розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, оскільки обвинувачений не має можливості внести суму застави, яку просить прокурор, з врахуванням його майнового стану та те, що він фізично не може перебувати під вартою. При зміні виду запобіжного заходу просять врахувати наступні обставини, зокрема сумлінну поведінку обвинуваченого, утримання малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність батьків, які померли та численні медичні захворювання обвинуваченого, що підтверджені медичними документами. Також захисник обвинуваченого подав суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу.

Прокурор у підготовчому судовому при вирішенні клопотання захисника обвинуваченого у зміні запобіжного заходу, зокрема в частині зміни розміру застави покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає можливим призначити судовий розгляд з огляду на те, що угод про примирення чи визнання винуватості в порядку ст.ст. 468-474 КПК України до суду не подано, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги кримінально-процесуального закону, підстав для направлення такого за підсудністю не встановлено, кримінальне провадження підсудне Франківському районному суду м. Львова, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Завершивши підготовку до судового розгляду, суд приходить до висновку про призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні в строки, передбачені частиною 2 статті 316 КПК України.

Також суд, розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, зокрема зменшення розміру застави, заслухавши учасників процесу, дійшов наступного висновку.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20.08.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на строк 60 днів, тобто по 18.10.2025 із внесенням застави та у подальшому судом строк запобіжного заходу продовжувався ухвалою суду від 16.10.2025 на 60 днів, до 14.12.2025 включноіз внесенням застави.

Згідно з ч. 4 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Приписами статті 177 КПК України встановлено, що підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного,обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.176-178 КПК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

У рішенні Європейський суд з прав людини по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначено, що наявність вагомих підстав обвинуваченого затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні Європейський суд з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 зазначено, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Отже, Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисників обвинуваченого, суд дійшов висновку про доведеність прокурором у клопотанні обставин, зазначених у п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . При цьому, суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, призначення підготовчого судового засідання по даній справі, тобто на стадії, де свідки та обвинувачений не допитані, докази не досліджені, та тяжкість кримінального правопорушення в якому він обвинувачуються, покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим. Також судом враховується особа обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, дані про особу обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, без соціальних зв`язків, не одружений, не працює, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому суд приходить до висновку, що обставини кримінального провадження дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і таким чином негативно вплинути на хід судового розгляду та встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні.

На переконання суду, з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання та продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Окрім того, оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії судового провадження судом перевірці не підлягають.

Так, наведені прокурором в клопотанні та в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Крім цього, будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 суд на теперішній час не встановив.

На підставі наведеного, оцінюючи в сукупності обставини по справі, стадію розгляду кримінального провадження, суд приходить до переконання, що ризики передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а тому слід клопотання прокурора задовольнити частково та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Разом з тим, аналізуючи обґрунтованість поданого клопотання про зміну підозрюваному запобіжного заходу в частині зменшення розміру застави на предмет його відповідності обставинам справи, вимогам чинного законодавства, суд враховує наступне.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України.

У рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Перелік підстав для зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту не передбачений кримінальним процесуальним законом, а ст. 201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч.5ст.194 КПК України, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами може бути суттєва зміна обставин, які було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, зокрема, змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Одночасно із вказаним прокурор просив визначити обвинуваченому заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

При цьому, як зазначив захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні та не заперечував прокурор, щодо зміни запобіжного заходу, зокрема є суттєва зміна обставин, а саме сумлінна поведінка обвинуваченого, утримання малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність батьків, які померли та численні медичні захворювання обвинуваченого, що підтверджені медичними документами.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що розмір застави, згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

Тому визначення меншого розміру застави в даному випадку, яку просить захисник буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про можливість зменшення розміру застави, суд виходить також з того, чи обґрунтовується таке зменшення потребами судового розгляду та враховує практику Європейського Суду з прав людини, який наголошує, що запобіжний захід має задовольняти вимогу пропорційності, бути необхідним для забезпечення присутності особи в суді, але з урахуванням того чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї мети.

Викладене свідчить про відсутність виключних випадків, що враховуються при визначенні розміру застави, а тому суд вважає за недоцільне застосування до обвинуваченого заставу у 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень, які просить прокурор у клопотанні.

Враховуючи також, що підстави, за яких продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали,тому суд клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу в частині зменшення розміру застави підлягає задоволенню частково, тобто у 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень.

З огляду на викладене, висновки суду про застосування тримання обвинуваченого під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, та згідно вимог ч. 3 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, суд враховує особу обвинуваченого, його майновий стан, та інші обставини кримінального провадження, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, на підставі п.2 ч.5 ст.182 КПК України, суд вважає, що достатньою для забезпечення виконання обвинувачуваним обов`язків покладених на нього КПК України буде застава у 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень.

Також, на підставі абз.2 ч.3 ст.183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити, передбачені ст.194 КПК України, обов`язки обвинуваченому ОСОБА_4 у випадку внесення ним або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) визначеною цією ухвалою застави.

Керуючись ст. ст. 9, 31, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 314, 315, 316, 331, 369, 372, 376 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000339 від 20.02.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Франківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Ген. Чупринки,69) на 22.12.2025 о 16:00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснюватиметься суддею ОСОБА_1 одноособово.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, зокрема зменшення розміру застави задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 08.02.2026 включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень, яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на депозитний рахунок суду ІBAN: UA0000757, банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ МФО 820172, , одержувач ТУ ДСА України у Львівській області.

Внесення застави, визначеної судом про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є підставою для звільнення особи з-під варти.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у випадку внесення застави, наступні обов`язки строком на два місяці з моменту внесення такої:

1. прибувати до суду за першим викликом;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3. повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або роботи;

4. утримуватись від спілкування з свідком ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п.3 ч.4 ст.183 КПК України, суд матиме право не визначати розмір застави.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Львівська установа виконання покарань №19» для виконання.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 12 грудня 2025 року о 15 годині 15 хвилин.

Суддя ОСОБА_1