ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду (ВАКС) ОСОБА_1 (далі-слідчий суддя чи суд),

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3

детектива ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5

на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України (НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий опис судового провадження.

17.11.2025 до ВАКС надійшла скарга від 15.11.2025 адвоката ОСОБА_3 (далі - скаржник) в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб НАБУ, для розгляду якої відповідно до статті 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) і протоколу автоматизованого визначення слідчого судді визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , яким здійснено судовий розгляд 19.11.2025.

2. Короткий виклад скарги і позицій учасників провадження.

2.1. Скаржник у скарзі просила: «1. Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, що полягала у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити. 2. Зобов`язати уповноважену особу Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою про кримінальне правопорушення, поданою 05.11.2025 адвокатом ОСОБА_3 »,

що обґрунтовувалось зокрема таким: «Адвокатом ОСОБА_3 , на підставі договору про надання правової допомоги від 23.09.2024 здійснюється захист законних прав та інтересів ОСОБА_5 .

05.11.2025 мною в інтересах ОСОБА_5 на адресу електронної пошти направлено заяву до Національного антикорупційного бюро України (надалі - НАБУ) за фактом вчинення службовими особами НАБУ кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, що підтверджується роздруківкою зі скріншотом з кабінету електронної пошти адвоката ОСОБА_3 .

Зі змісту поданої заяви вбачається, що в діях групи осіб з числа працівників НАБУ, містяться ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною З статті 191 Кримінального кодексу України, а саме - розтрата чужого майна шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Так, вироком Вищого антикорупційного суду від 01.03.2023 р. у справі 991/4073/21 (режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/109314712) ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 364 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк три роки та зі штрафом у розмірі 8500 грн.

ОСОБА_6 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України та призначено їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційнорозпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк три роки та зі штрафом у розмірі 8500 грн.

Окрім цього, вироком Вищого антикорупційного суду України за обвинувачених покладено стягнення солідарно на користь держави процесуальних витрат, пов`язаних зі складенням звіту з оцінки права власності оренди приміщень від 27.08.2019 у розмірі 19 939 грн.

Винесенню вказаного вироку передували наступні обставини:

У провадженні Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України перебували матеріали кримінального провадження за 0000504 від 18.06.2019 за фактом зловживання службовим становищем ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

За версією сторони обвинувачення службові особи державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі- ДП «Бориспіль») по заниженій вартості та в їх інтересах, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно здійснили відчуження права користування нерухомим майном ДП «Бориспіль», повноваженнями на відчуження якого наділене Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області, шляхом передачі його в оренду без конкурсної процедури, чим причинили збитки державі та ДП «Бориспіль», у вигляді недоотримання матеріальної вигоди на суму понад 30 млн. грн.

ОСОБА_5 , обіймаючи посаду виконуючого обов`язки генерального директора ДП «Бориспіль», будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, діючи умисно, за межами своїх повноважень, в інтересах ТОВ «Кофе Бар Плюс» та ТОВ «Артерія Груп» уклав 28.04.2016, 29.04.2016 та 11.01.2017 попередні договори оренди та додаткові угоди до них, яким передав у користування приміщення площею 315 кв.м. та 45 (у подальшому 47 кв.м.), без погодження з Мінінфраструктури та без проведення конкурсного відбору РВ ФДМУ по Київській області за зниженою вартістю, чим спричинив настання тяжких наслідків у загальному розмірі 15 709 655 грн. 54 коп., з яких 10 996 758 грн. 88 коп.-шкода, завдана Державному бюджету України в особі РВ ФМДУ по Київській області, 4 712 896 грн. 66 коп.- шкода, завдана ДП «Бориспіль».

У ході проведення досудового розслідування кримінального провадження 0000504 від 18.06.2019, виникла необхідність у проведенні оцінки вартості права оренди окремих приміщень ДП «МА «Бориспіль», відповідно до цього старшим детективом Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 винесено постанову про залучення спеціаліста для проведення оцінки вартості оренди майна від 05 липня 2019 року, а саме: - пасажирського терміналу «Д» приміщень на 3-му поверсі 175 та 176 загальною площею 45 кв. м. для відкриття точки з продажу преси, періодичних видань та товарів, що були передані ТОВ «Артерія Груп» у відповідності до договорів від 28.04.2016 02.5-14-40 та від 11.07.2017 02.5-14-65 (загальною площею 47 кв. м.). - пасажирського терміналу «Д» приміщень на 3-му поверсі 172 та 226 загальною площею 315 кв. м. для розміщення бару з правом продажу товарів підакцизної групи, що були передані ТОВ «Кофе Бар Плюс» у відповідності до договору 29.04.201 №02.5-14-41.

21.08.2019 року між Національним антикорупційним бюро України (далі - НАБУ), в особі заступника Директора ОСОБА_8 (далі - Замовник) та Товариства з додатковою відповідальністю «Гільдія оцінювачів України», в особі Президента ОСОБА_9 (далі - Виконавець), який діє згідно зі Статутом та як Суб`єкт оціночної діяльності відповідно до Сертифікату Фонду державного майна України від 14 квітня 2017 року№ 344/17, було укладено Договір 286 про закупівлю послуг за державні кошти (далі - Договір) щодо визначення вартості оренди окремих приміщень ДП «МА «Бориспіль».

20.09.2019 між НАБУ в особі ОСОБА_8 та ТДВ «Гільдія оцінювачів України», в особі ОСОБА_9 укладено акт приймання-передачі послуг згідно Договору №286 від 21.08.2019. Загальна вартість наданих послуг становить 19 939,00 грн. (без ПДВ).

За результатами укладеного Договору оцінювачем складено Звіт з оцінки вартості права оренди приміщень №175, №176 та частини приміщення №226 загальною площею 45,0 кв. м., приміщень №172 та частину приміщення №226 загальною площею 315,0 кв. м., які розташовані на третьому поверсі пасажирського терміналу «D» аеропорту «Бориспіль» від 27 серпня 2019 року (далі - Звіт).

Відповідно до вказаного вище Договору, предметом договору є послуги з визначення вартості оренди окремих приміщень ДП «Бориспіль» відповідно до Постанови детектива Національного антикорупційного бюро України про залучення спеціаліста для проведення оцінки вартості оренди майна від 05 липня 2019 року у кримінальному провадженні 00504 від 18.06.2019.

Згідно із технічним завданням (Додаток 1 до Договору 286 від 21.08.2019) перелік та склад послуг також визначається вищевказаною Постановою Актом приймання-передачі послуг згідно Договору, Виконавець приймає, а Замовник передає послуги з визначення вартості оренди окремих приміщень ДП «Бориспіль», зазначених у Постанові детектива НАБУ. Проте, у Кошторисі надання послуг з визначення вартості оренди окремих приміщень ДП «Бориспіль» (Додаток 2 до Договору 286 від 12.08.2019), окрім приміщень, зазначених у Постанові та Договорі вказано інший перелік приміщень, з розбивкою на конкретні суми ( з загальною сумою в 19 939,00 грн.)

Фактично, окрім чітко визначених у Постанові детектива від 05.07.2019 р. та Додатку 1 до Договору, до Кошторису додано інші об`єкти нерухомості, з розбивкою по кожному об`єкту конкретної суми.

Тобто, реальна вартість надання послуг з визначення вартості оренди окремих приміщень ДП «Бориспіль», зазначених у Постанові детектива НАБУ від 05 липня 2019 року, мала б складати 7 379 грн., замість 19 939 грн., які Національне антикорупційне бюро України сплатило на користь ТОВ «Гільдії оцінювачів України» 01.10.2019 (що підтверджується квитанцією 2215 від 01.10.2019).

Тобто НАБУ отримало послуги з визначення вартості оренди приміщень вказаних в Постанові- виключно щодо двох приміщень (згідно Кошторису- це на загальну суму 7 379 грн.), а оплатило з бюджету за всі послуги, навіть за ті, що не надавались оцінювачем, звіти по яким ніколи не складались (згідно Кошторису - це на загальну суму 19 939 грн.)

Згідно відповіді НАБУ від 11.10.2023 р., за підписом т.в.о. Керівника Головного підрозділу детективів ОСОБА_10 , підтверджено, що оцінювач ОСОБА_11 виготовив Звіт про оцінку вартості оренди приміщень лише щодо 2 приміщень (як і зазначалось вище). Додаткових послуг оцінювачем не надавалось.

Таким чином, грошові кошти у розмірі 12 560 грн. (різниця між реальною вартістю виконаних послуг та сумою, сплаченою за надання послуг, які ніколи не надавались) - є безпідставно сплаченими коштами із державного бюджету України.

Відповідно до пункту 1.3 розділу «1.ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ» Договору 286 від 21.08.2019 сторони погодили, що обсяги надання послуг можуть бути зменшені Замовником, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Замовника, відповідно до показників постійного (тимчасового) кошторису Замовника. Про зміну обсягу надання послуг Замовник повідомляє Виконавця шляхом надсилання на його адресу або вручення уповноваженому представнику Виконавця відповідного письмового повідомлення. Проте, а ні ОСОБА_8 , а ні ОСОБА_7 , за постановою якого залучено спеціаліста для проведення оцінки вартості оренди конкретно визначеного постановою майна, відповідних дій вчинено не було.

Таким чином, посадові особи НАБУ, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, шляхом підписання Договору 286 про закупівлю послуг за державні кошти від 21.08.2019, Додатків до нього, акту приймання-передачі послуг до Договору на суму 19 939 грн, і фактично перерахувавши ці кошти на адресу ТОВ «Гільдія оцінювачів» (що підтверджується квитанцією), здійснили розтрату державних коштів у розмірі 12 560 грн. на користь оцінювача ОСОБА_9 .

ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді Президента Товариства з додатковою відповідальністю «Гільдія оцінювачів України», який діяв згідно зі Статутом та як Суб`єкт оціночної діяльності відповідно до Сертифікату Фонду державного майна України від 14 квітня 2017 року 344/17, повноваження та посадові обов`язки якого охоплюють можливість приймати рішення, володіючи достатньою інформацією відносно того, вартість права оренди яких саме приміщень необхідно оцінювати і які саме приміщення він по факту оцінив (лише 2 з 5), незаконно отримав державні кошти на суму 12 560 грн. на власну користь.

Відповідно до Постанови колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 14.09.2023 у справі 503/700/21 суд зазначив, що заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем має місце тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь чи користь третіх осіб, використовуючи при цьому своє службове становище.

Також прошу зауважити, що детективи Національного антикорупційного бюро України, після завершення кримінального провадження, в порядку виконання вимог ст. 290 КПК України, не надали доступ стороні захисту до Договору 286 Про закупівлю послуг за державні кошти від 21.08.2019 та Додатків до нього, чим порушили частину 2 статті 290 Кримінально- процесуального кодексу України. Про наявність зазначених документів стороні захисту стало відомо у ході судового розгляду кримінального провадження у справі 991/4073/21.

Отже, подана адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 заява містить конкретні обставини об`єктивної сторони правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо), а описані вище дії посадових осіб НАБУ свідчать про наявність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 191 КК України.

Натомість, станом на день подачі скарги жодних документів (витягу з ЄРДР, пам`ятки, тощо) заявник - адвокат ОСОБА_3 не отримала, відомості до ЄРДР не внесено, досудове розслідування не розпочалося.

Незважаючи на пряму вимогу ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР протягом 24 годин строку після надходження заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відомості до ЄРДР уповноваженою особою НАБУ не вносились, досудове розслідування розпочато не було». із доданими копіями такого: ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_5 та свідоцтва про право здійснення адвокатської діяльності, заяви про кримінальне правопорушення від 05.11.2025 (з додатками) із доказами її направлення.

2.2 В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримала скаргу і просила таку задовольнити.

Представник НАБУ ОСОБА_4 (детектив відділу внутрішнього контролю НАБУ) заперечував проти задоволення скарги та просив відмовити у її задоволенні.

3. Обґрунтування позиції суду.

3.1. Частиною 1 статті 11 КК визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення, а згідно з частиною 1 статті 2 КК, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних елементів, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення, а саме: 1) об`єкт; 2) об`єктивна сторона; 3) суб`єкт; 4) суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає її кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Пунктом 1 розділу 2 чинного Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 17.08.2023 №231 зі змінами, визначено, що до Реєстру вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність тощо.

Згідно з пунктом 2 глави 3 розділу ІІ цього Положення відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до правового висновку, зробленого у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (ККС ВС) від 30.09.2021 в справі № 556/450/18, «підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР».

Тобто для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації такого діяння саме як кримінального правопорушення за певною статтею КК. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке зініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

3.2. Згідно із частиною 1 статті 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303-308 КПК.

Пунктами 1-11 частини 1 статті 303 КПК визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а згідно частини 2 статті 303 КПК скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього кодексу.

Зокрема, пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Системне тлумачення статей 214 і 303 КПК свідчить, що предметом судового контролю слідчим суддею може бути бездіяльність уповноваженого органу досудового розслідування у формі невнесення відомостей до ЄРДР після отримання належно обґрунтованої заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, що передбачає такі обов`язкові ознаки: 1) належним заявником до органу досудового розслідування належним чином подана заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення із викладом вагомих обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) після отримання такої заяви чи повідомлення слідчим чи прокурором не внесено у визначений законом строк відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

3.3. Відповідно до частини 1 статті 304 КПК, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 05.11.2025 електронною поштою скаржник направила заяву про вчинення кримінального правопорушення до НАБУ, відтак формально нею не пропущений визначений КПК строк на подання скарги.

3.4. Норми, які відносять кримінальні правопорушення до підслідності НАБУ і предметної підсудності ВАКС, визначаються статтею 33-1 КПК із урахуванням статті 216 КПК.

Згідно із статтею 33-1 КПК, ВАКС підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК (а саме такими вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього кодексу), а також статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК. Слідчі судді ВАКС здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності ВАКС відповідно до частини 1 цієї статті.

Чинною редакцією частини 5 статті 216 КПК визначено, що детективи НАБУ здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 КК, якщо наявна хоча б одна з таких умов:

1) кримінальне правопорушення вчинено: - Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Директором Бюро економічної безпеки України, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України; - державним службовцем, посада якого належить до категорії «А»; - депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад; - суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; - прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру»; - особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника митної служби III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової служби III рангу і вище; - військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України; - керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;

2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 Кримінального кодексу України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 Кримінального кодексу України, у п`ять тисяч і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);

3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною 1 статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині 4 статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.

3.5. Кримінальне правопорушення, передбачене статтею 191 КК, формально належить до корупційних кримінальних правопорушень, підслідних НАБУ та предметно підсудних ВАКС.

У той же час належить взяти до уваги правову позицію, викладену в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №991/4989/21, а саме, що «законодавець не ототожнює підслідність НАБУ і підсудність Вищого антикорупційного суду», тобто здійснення НАБУ досудового розслідування не означає автоматичної підсудності будь-якої справи ВАКС.

Частина 1 статті 191 КК передбачає кримінальну відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, та частина 2 статті 191 КК передбачає ще одну форму вчинення цього злочину - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Об`єктом цього злочину є відносини власності. Об`єктивна сторона злочину полягає у привласненні, розтраті чи заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Суб`єктом є тільки службова особа, наділена організаційно-розпорядчими чи адміністративно господарськими функціями або повноваженнями по відношенню до чужого майна. Суб`єктивна сторона передбачає прямий умисел і корисливий мотив - одержання матеріальних благ для себе чи іншої фізичної або юридичної особи. Частина 3 статті 191 КК передбачає такі кваліфікуючі ознаки - вчинення повторно або за попередньою змовою групою осіб.

Тобто з об`єктивної сторони стаття 191 КК передбачає три можливі форми вчинення цього злочину: привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем. Привласнення - це незаконне безоплатне утримання майна, ввіреного винному, або майна, яке перебуває в його віданні на законній підставі. Розтрата - це незаконне безоплатне відчуження, використання, витрачання майна, яке було ввірене винному чи перебувало в його віданні (продаж, дарування, споживання, передача іншим особам тощо). Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем означає, що особа має право оперативного управління цим майном або мав владні повноваження, які давали можливість впливати на осіб, яким це майно ввірене чи у віданні яких перебуває. Зловживання службовим становищем як спосіб заволодіння майном означає, що особа порушує свої повноваження і використовує організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарчі функції всупереч інтересам служби для незаконного і безоплатного обертання чужого майна: незаконно дає вказівку матеріально відповідальній особі, підлеглій їй, про видачу майна; отримує майно за фіктивними документами тощо.

Отже, в будь-якому випадку для притягнення особи до відповідальності за статтею 191 КК необхідно встановити зміст та обсяг повноважень, виявити коло тих службових обов`язків, які визначають компетенцію службової особи та встановлюються відповідними нормативними актами (законами, постановами, положеннями, статутами, наказами, інструкціями тощо) та встановити наявність ознаки «всупереч інтересам служби», тобто чи службова особа ігнорувала покладені на неї функції, діяла на противагу ним, нехтувала службовими обов`язками чи хибно сприймала їх, підривала авторитет владних органів, тобто поводилась незаконно та невідповідно до її статусу.

Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 216 КПК, слідчі органів Національної поліції (далі - НП) здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Також згідно з пунктом 3 частини 3 статті 216 КПК, детективи органів Бюро економічної безпеки України (далі - БЕБУ) здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 (крім випадку, передбаченого пунктом 2 частини третьої цієї статті) та 364 Кримінального кодексу України, за умови що розмір предмета такого кримінального правопорушення або завданої ним шкоди становить від однієї тисячі до п`яти тисяч розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, та його вчинено службовою особою державного органу, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, та досудове розслідування такого кримінального правопорушення не віднесено до підслідності Державного бюро розслідувань чи Національного антикорупційного бюро України.

Враховуючи вищенаведене, статтею 216 КПК визначена диференційована підслідність кримінальних правопорушень, передбачених статтею 191 КК, залежно від встановленого законом на час вчинення такого кримінального правопорушення конкретного розміру його предмета або завданої ним шкоди, а саме - органам Національної поліції (розмір предмета або завданої шкоди до 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб), Бюро економічної безпеки України (розмір предмета або завданої шкоди 1000-5000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб) та НАБУ (розмір предмета або завданої шкоди понад 5000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб).

Відтак підслідність кримінальних правопорушень НАБУ та відповідно можливість здійснення судового контролю слідчими суддями ВАКС у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 КК, окрім іншого обумовлена конкретним розміром предмета такого кримінального правопорушення або розміром завданої ним шкоди, встановленого законом на час його вчинення, що вимагає ретельного належного обґрунтування такого розміру.

Окрім іншого, згідно з пунктом 2 частини 4 статті 216 КПК слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами Національного антикорупційного бюро України, заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або іншими прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності детективів підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною 5 цієї статті.

В свою чергу, частиною 6 статті 216 КПК зокрема визначено, що у разі встановлення підрозділом внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України кримінальних правопорушень, передбачених статтями 354, 364-370 КК, які були вчинені службовою особою Національного антикорупційного бюро України (крім Директора Національного антикорупційного бюро України, його першого заступника та заступника), такі кримінальні правопорушення розслідуються детективами зазначеного підрозділу.

3.7. Скаржник вбачала ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 191 КК, виключно у припущенні, що службові особи НАБУ на виконання постанови від 05.07.2019 детектива НАБУ про залучення спеціаліста для проведення оцінки вартості оренди майна у кримінальному провадженні №00504 від 18.06.2019, шляхом підписання 21.08.2019 договору із ТОВ «Гільдія оцінювачів» на закупівлю послуг щодо оцінки вартості оренди окремих приміщень ДП «Бориспіль» здійснили розтрату державних коштів у розмірі 12 560 грн. на користь оцінювача.

Проте у скарзі відсутні будь-які ознаки зловживання службовим становищем службовими особами НАБУ та наявності їх умислу на заподіяння шкоди охоронюваним законом правам та інтересам держави і корисливого мотиву, тобто відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 191 КК, ще й за відсутності кваліфікуючих ознак - вчинення повторно або за попередньою змовою групою осіб.

Також, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII установлено у 2019 році такий прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні.

Відтак розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтею 191 КК, або розміру завданої ними шкоди, для можливості кваліфікації діяння як кримінального правопорушення у 2019 році для підслідності НАБУ, а в подальшому здійснення судового контролю слідчими суддями ВАКС, в будь-якому разі повинен був становити не менше 9 605 000 грн. (1921 грн. х 5000).

Загалом зі змісту заяви скаржника до НАБУ про вчинення кримінального правопорушення і скарги не вбачається жодних об`єктивних вагомих обставин вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, тобто доводи скаржника не є достатніми для перевірки засобами кримінального процесу, а тому такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР, й також не вбачається будь-якої ознаки підслідності НАБУ, передбаченої частиною 5 статті 216 КПК.

Ба більше, ініціювання процедури кримінального переслідування у цьому випадку має фактично ознаки наміру використання самого факту гіпотетичного внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень та подальшого здійснення досудового розслідування винятково із метою тиску на службових осіб НАБУ. Тому безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та ще й є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

3.8. Відповідно до частини 2 статті 307 КПК, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Дослідивши та оцінивши відомості, наведені у заяві про вчинення кримінального правопорушення і скарзі, судом не встановлено будь-яких об`єктивних та суб`єктивних ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 191 КК, тому скаржником не доведено обов`язок посадових осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості про вчинення такого кримінального правопорушення, та як наслідок їх бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за наслідками надходження відповідної заяви, й тому в задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись статтями 33-1, 214, 216, 303-309, 369-372, 532 КПК суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку впродовж п`яти днів з дня її оголошення або отримання її копії (якщо ухвала постановлена без виклику осіб) шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений 25.11.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ___________