612/581/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року селище Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт за кримінальним провадженням відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове Близнюківського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, працюючого трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва ТОВ «Колос», зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

У невстановлений в ході досудового розслідування дату та час, навесні 2021 року, але не пізніше 23.03.2021, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, всупереч встановленого законодавством порядку офіційного отримання посвідчення тракториста-машиніста, яке надає право на керування тракторами, в тому числі саморобними, самохідними сільськогосподарськими, меліоративними і дорожньо-будівельними машинами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 02.04.1994 (в редакції від 02.06.2021 № 561) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», з метою керування тракторами, в тому числі саморобними, самохідними сільськогосподарськими, меліоративними і дорожньо-будівельними машинами, вступивши через невстановлений месенджер з невстановленою досудовим розслідуванням особою у злочинну змову, домовився про виготовлення на його ім`я посвідчення тракториста-машиніста, форма якого затверджена постановою від 02 квітня 1994 р. № 217 (в редакції від 02.06.2021 № 561) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста».

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на підроблення посвідчення, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, розуміючи, що вказаний документ буде підробленим, за попередньою змовою із вказаною невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, попередньо узгодивши зміст виконуваних функцій кожного, обговоривши деталі виготовлення підробленого посвідчення тракториста-машиніста, безпосередньо виконав об`єктивну сторону кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням посвідчення, а саме надіслав через невстановлений месенджер невстановленій досудовим розслідуванням особі зображення власного паспорту громадянина України та особистий фотознімок для подальшого використання під час виготовлення підробленого посвідчення тракториста-машиніста.

У подальшому, невставлена особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 у невстановлених часі та місці, використовуючи бланк документу, який схожий на посвідчення тракториста-машиніста, та не відповідає зразку, який перебуває в офіційному обігу на території України, за допомогою кольорового знакосинтезуючого пристрою зі струменевим способом друку виготовила підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , після чого з використанням за допомогою кольорового знакосинтезуючого пристрою зі струменевим способом друку внесла неправдиві відомості у відповідні графи наступного змісту: « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 , ІДТН Київської ОДА у Київській обл. 23.03.2021 р.», а також на зворотній стороні посвідчення відмітку про дозвіл на керування категорією машин «А1 трактори з потужністю двигуна до 73,5 кВт», «А2 трактор з потужністю двигуна понад 73,5 кВт», «В1 самохідне зерно-та кукурудзозбиральні машини», «В2 самохідні кормозбиральні машини», «ВЗ самохідні машини для збирання коренеплодів, картоплі, овочі, фрукти та ягід», «С самохідні дорожньо-будівельні машини», «D1 екскаватор з об`ємом ковша 4 куб. метрів», «D2 екскаватори з об`ємом ковша понад 4 куб. метрів», «Е1 навантажувачі з потужністю двигуна до 147кВт», «Е2 навантажувачі з потужністю двигуна понад 147 кВт», «F1 автогрейдери масою 18 тон», «F2 автогрейдери масою понад 18 тон», «G1 бульдозер з потужністю двигуна до 73,5 кВт», «G2 бульдозер з потужністю двигуна до 73,5 кВт», «Н інші самохідні машини, що підлягають реєстрації у відповідних органах» та із використанням пишучого приладу пастою синього-фіолетового кольору підробила підпис голови екзаменаційної комісії та вклеїла фотокартку із зображенням ОСОБА_4 , яке завірила відбитком печатки, яка нанесена барвником синього кольору.

У подальшому, зазначена вище невстановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час передала вищевказане підроблене посвідчення тракториста-машиніста ОСОБА_4 , яке останній отримав в м. Лозова у відділенні «Нова Пошта».

Крім того, 01.01.2025 о 17 годині 01 хвилин, ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом, трактором марки «Фенд 939» з д.н.з НОМЕР_2 на автодорозі по вул. Незалежності біля території «Близнюківський елеватор» в селищі Близнюки Лозівського району Харківської області, був зупинений інспекторами ВРПП СПД №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області в порядку Закону України «Про Національну поліцію» та, виконуючи законну вимогу працівника поліції щодо надання йому документів, а саме посвідчення машиніста-тракториста, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення тракториста-машиніста відповідно до «Положення про затвердження порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.1994 № 217 (в редакції від 02.06.2021 № 561) та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надав інспектору РПП СПД № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області завідомо для нього підроблене посвідчення тракториста-машиніста серія НОМЕР_1 , начебто видане 23.03.2021 «ІДТН Київської ОДА у Київської області», категорій «А1 трактори з потужністю двигуна до 73,5 кВт», «А2 трактор з потужністю двигуна понад 73,5 кВт», «В1 самохідне зерно-та кукурудзозбиральні машини», «В2 самохідні кормозбиральні машини», «ВЗ самохідні машини для збирання коренеплодів, картоплі, овочі, фрукти та ягід», «С самохідні дорожньо-будівельні машини», «D1 екскаватор з об`ємом ковша 4 куб. метрів», «D2 екскаватори з об`ємом ковша понад 4 куб. метрів», «Е1 навантажувачі з потужністю двигуна до 147кВт», «Е2 навантажувачі з потужністю двигуна понад 147 кВт», «F1 автогрейдери масою 18 тон», «F2 автогрейдери масою понад 18 тон», «G1 бульдозер з потужністю двигуна до 73,5 кВт», «G2 бульдозер з потужністю двигуна до 73,5 кВт», «Н інші самохідні машини, що підлягають реєстрації у відповідних органах», на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в такий спосіб використавши завідомо підроблений документ, який виготовлено на бланку, який не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.

22 серпня 2025 року через канцелярію суду від трудового колективу ТОВ «Колос», надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», на підставі ст. 47 КК України.

Прокурор вважав клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 таким, що не підлягає задоволенню, оскільки передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України є вчинення нею вперше кримінального проступку чи нетяжкого злочину, а ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання ТОВ «Колос» та просили суд його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Верховний Суд у постанові від 21.05.2024 року (справа №443/1255/24) звернув увагу, що інститут звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації можна застосувати лише у разі встановлення усіх обов`язкових для подання відповідного клопотання умов, зокрема: 1) вчинення кримінально караного діяння вперше; 2) таке діяння є кримінальним правопорушенням відповідного ступеню тяжкості; 3) воно не є корупційним та не пов`язане з корупцією, а у разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, вчинене особою, яка керувала транспортними засобами не у стані будь-якого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів; 4) наявне щире каяття особи.

Підставою такого звільнення є щире каяття особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом та виправити свою поведінку. Також звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України можливе лише за клопотанням колективу, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Воно має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який долучається до справи.

Встановивши відсутність хоча б однієї із цих передумов, суди не вправі застосовувати ст. 47 КК України щодо обвинуваченої особи.

Виходячи з положень закону, закріплених у ст. 47 КК України, питання про звільнення від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки є правом, а не обов`язком суду, і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, котра вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування щодо неї заходів кримінально-правової репресії. Сам факт звернення із клопотанням про передачу особи на поруки імперативного значення для судів не має.

Крім того, вирішуючи питання про можливість задоволення зазначеного клопотання, суд має ретельно перевірити всі обставини й належним чином обґрунтувати ухвалене рішення.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст. 286, 288 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 5 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких особу можна звільнити від кримінальної відповідальності з передачею на поруки за умови, що вона вперше вчинила не тяжкий злочин. Підставою такого звільнення є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. За наявності зазначених вище обставин, а також належно оформленого клопотання, суд вправі звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу.

З аналізу наведених положень вбачається, що передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України є вчинення нею вперше кримінального проступку чи нетяжкого злочину, крім корупційних кримінальних правопорушень, а підставами звільнення - щире каяття та клопотання колективу підприємства, установи чи організації про передачу цієї особи на поруки.

Така ж позиція щодо особливостей звільнення від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки висловлена колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду 13.02.2018 у справі №161/13242/16-к.

Відповідно до обвинувального акту у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які вчинені в різний час, різними та відокремленими одне від одного діяннями.

Відповідно до положень ст. 33 КК України, сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

Сукупність кримінальних правопорушень може бути ідеальною та реальною. Ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше кримінальних правопорушення, відповідальність за які передбачено різними статтями КК. Ознаками ідеальної сукупності є вчинення кримінального правопорушення: а) одним діянням; б) в одному місці; в) одночасно, а також г) наявність усіх необхідних ознак, передбачених двома чи більше різними статтями КК. Реальна сукупність має місце, коли особа в різний час кількома різними та відокремленими одне від одного діяннями вчинила два або більше кримінальних правопорушень. Кожен зі кримінальних правопорушень, які становлять сукупність, кваліфікується окремо за відповідною статтею (частиною статті) КК.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про неможливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України, оскільки, вирішуючи питання про те, чи має місце у цьому провадженні вчинення кримінального правопорушення вперше, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні в різний час (навесні 2021 року та 01 січня 2025 року) двох окремих кримінальних правопорушень (за ч. 3 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України), що становить реальну сукупність кримінальних правопорушень, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Слід зазначити, що саме до такого правового висновку при вирішенні питання про застосування вимог ст. 47 КК України дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 12 серпня 2020 року, справа №127/31068/19, провадження № 51-1868км2.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 КК України, 371, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання трудового колективу ТОВ «Колос» про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1