№707/4507/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0001114 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шостка, Сумської області, зареєстрованої АДРЕСА_1 , а фактично проживаючої по АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, освіта вища, не одружена, маюча неповнолітню дитину на утриманні, працююча в Мошнівській сільській раді начальник відділу, раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України,-

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами) з 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні безперервно діє правовий режим воєнного стану.

Пунктом 3 вказаного Указу Президента визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст.ст. 3034, 38, 39, 4144, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами) встановлено перелік осіб, які мають право перетинати державний кордон у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану.

Відповідно до абз. 5 п. 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами), встановлено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану, перетинати державний кордон мають право, зокрема: особи, які здійснюють постійний догляд за особами з інвалідністю I чи II групи і супроводжують таких осіб для виїзду за межі України, за наявності документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або документів, що підтверджують інвалідність, та акта встановлення факту здійснення догляду. Акт встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю I чи II групи складається на підставі звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. У випадку, якщо особа з інвалідністю I чи II групи є взятою на облік внутрішньо переміщеною особою, звернення із заявою про здійснення догляду подається за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. На підставі такого звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів після надходження заяви складається акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі. Зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням.

Таким чином, під час дії воєнного стану встановлений особливий порядок перетину державного кордону військовозобов`язаними особами.

Досудовим розслідуванням установлено, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка займає посаду начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я Мошнівської сільської ради Черкаської області,незважаючи на існуючі обмеження права громадян України залишати територію України у зв`язку з дією правового режиму воєнного стану, а саме обмеження виїзду за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, встановленого положеннями Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами), у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше червня 2025 року, виник злочинний умисел, спрямований на сприяння організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, у невстановленому місці до ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою сприяння у виготовленні акту про встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю, згідно з яким громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснює догляд за особою з інвалідністю інвалідністю І групи «А» ОРА по зору ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без належних фактичних та правових підстав з метою подальшого його використання для виїзду за межі України ОСОБА_7 .

Так, 02.06.2025, більш точний час досудовим розслідування не встановлено, у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_4 з метою сприяння незаконному переправленню військовозобов`язаного громадянина України через державний кордон України, затверджено акт встановлення факту здійснення догляду № 1, згідно з яким ОСОБА_7 здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи «А» ОРА по зору ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , та затверджено довідку про те, що ОСОБА_7 отримує компенсацію згідно постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859, видану за підписом сільського голови Мошнівської сільської ради Черкаської областіОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак ОСОБА_8 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

28.06.2025 ОСОБА_7 , використовуючи вказані документи як супроводжуючий особи з інвалідністю ОСОБА_8 , здійснив спробу виїзду через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська». За її результатами службовими особами Держприкордонної служби України відмовлено ОСОБА_7 у виїзді за межі України у зв`язку із можливою підробкою документів.

Крім того, ОСОБА_6 у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше вересня 2025 року звернулась до ОСОБА_4 з метою сприяння за грошову винагороду у розмірі 5 500 доларів СШАу виготовленні акту про встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю, відповідно до якого громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , здійнюватиме догляд за особою з інвалідністю інвалідністю І групи «А» ОРА по зору ОСОБА_8 без належних фактичних та правових підстав з метою подальшого його використання для виїзду ОСОБА_10 за межі України.

Так, 16.09.2025 більш точний час досудовим розслідування не встановлено, у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_4 затверджено акт встановлення факту здійснення догляду, згідно з яким ОСОБА_10 здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи «А» ОРА по зору ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , а також затверджено довідку про отримання ОСОБА_10 компенсації згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів Українивід 23.09.2020 № 859. Проте, ОСОБА_8 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , а ОСОБА_10 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в сприянні усуненням перешкод організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Водночас установлено, що 02.06.2025, більш точний час досудовим розслідування не встановлено, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_4 , яка є службовою особою у розумінні ч. 3 ст. 18 КК України, а саме начальником відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я Мошнівської сільської ради Черкаської області, наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, виник злочинний умисел, який направлений на складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 02.06.2025, більш точний час досудовим розслідування не встановлено, перебуваючи в адміністративній будівлі Мошнівської сільської ради Черкаської області, за адресою: Черкаська обл., Черкаський р-н, с. Мошни, вул. Преснякова Максима, буд. 13, діючи всупереч інтересам служби, виготовила, засвідчила підписом та видала офіційний документ, а саме Акт встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю від 02.06.2025 № 1, а також підготувала та видала довідку від 02.06.2025 №20/11-14 за підписом сільського голови Мошнівської сільської ради Черкаської області ОСОБА_9 щодо отримання ОСОБА_7 компенсації згідно з постановою Кабінету Міністрів Українивід 23.09.2020 № 859, де зазначила неправдиві відомості.

Разом з тим, 16.09.2025більш точний час досудовим розслідування не встановлено, перебуваючи в адміністративній будівлі Мошнівської сільської ради Черкаської області, за адресою: Черкаська обл., Черкаський р-н., с. Мошни, вул. Преснякова Максима, буд. 13, діючи всупереч інтересам служби, виготовила, засвідчила підписом та видала офіційний документ, а саме Акт встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю, а також підготувала та видала довідку щодо отримання ОСОБА_10 компенсації згідно з постановою Кабінету Міністрів Українивід 23.09.2020 № 859, де зазначила неправдиві відомості.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

30 жовтня 2025 року між прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001114 та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 52, 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачена ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 336 КК України, обвинувачена у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинна понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме з застуванням вимог ст. 69, 77, ч. 1 ст. 70 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна, з іспитовим строком з покладенням контролю за виконанням вироку на уповноважений орган з питань пробації з визначенням обов`язків визначених ст. 76 КК України та отримана згода обвинуваченої на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена у судовому засіданні також просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 366 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченої у судовому засіданні зазначав, що угода відповідає вимогам закону та просив її затвердити.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є тяжким та не тяжким злочинами.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченою відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинила указані кримінальні правопорушення, а тому її дії кваліфікує за ч. 3 ст. 332 та за ч. 1 ст. 366 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання, з застосуванням вимог ст. 69, 77 та 70 КК України та покладенням на обвинувачену обов`язків визначених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт на майно вилучене в ході обшуку 16.09.2025 накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2025 скасувати за збігом потреби.

Судові витрати у провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 жовтня 2025 року між прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001114.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 366 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

за ч. 3 ст. 332 КК України з застосуванням вимог ст. 69, 77 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.

за ч. 1 ст. 366 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 69, 77, ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити до відбуття 5 (п`ять) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт на майно вилучене в ході обшуку 16.09.2025 накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2025 скасувати.

Речові докази у справі повернути власникам за належністю.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1