В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002818 від 13 серпня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богатирівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення. передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, 25 червня 2024 року самовільно залишив місце служби, а саме пункт тимчасової дислокації НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , розташований в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , внаслідок чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 14 жовтня 2024 року, а саме до моменту самостійного з`явлення до органу досудового розслідування, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочину), передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, пояснив, дійсно, при обставинах, викладених в обвинувальному акті вчинив дане кримінальне правопорушення. У скоєному розкаявся. Не заперечував проти розгляду справи в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти розгляду справи в порядку, визначеному ч. 3ст. 349 КПК України.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, його показання повністю відповідають сутності пред`явленого обвинувачення, суд, за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують його особу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, встановлена у судовому засіданні, його органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до службової характеристики обвинувачений ОСОБА_4 характеризується задовільно.

При обранні виду та міри покарання суд виходить з того, що статтею 55 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні міри покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого та доходить до висновку, що призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на рівні мінімальної межі санкції інкрімінуємої йому статті Кримінальнрого Кодексу України буде необхідним та достатнім, та таким, що відповідає меті покарання.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. ст. 124, 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення 05 вересня 2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 1 дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1