ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/31/26 Справа № 173/3097/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000590, щодо

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Дніпродзержинськ

Дніпропетровської області,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти.Звільнено підозрюваного ОСОБА_8 негайно з під ватри в залі суду.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що з наданих підозрюваним в судовому засіданні документів встановлено, що останній згідно з висновком ВЛК визнаний не придатним до військової служби з виключенням із військового обліку на підставі ст. 53-А, гр. ІІ розкладу хвороб та виключений із військового обліку військовозобов`язаних. Зазначений огляд ОСОБА_8 проходив під час самовільного залишення частини, що спростовує доводи прокурора про приховування від органів досудового розслідування. Крім того, за свідченнями ОСОБА_8 , останній залишив військову службу через онкологічну хворобу дружини та весь час перебував вдома, допомагав останній у лікуванні. Прокурором не надана оцінка причин залишення військової частини та їх поважність, можливість звільнення з військової служби ОСОБА_8 за таких обставин. Ризики, які наведені в клопотанні, мають лише формальне зазначення без підтвердження належними та допустимими доказами. Крім того, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_8 07.10.2025 уклав шлюб з ОСОБА_10 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Таким чином, оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, однак не надано доказів про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, обставини скоєння кримінального правопорушення, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали порушено вимоги ст.ст.176,177,194 КПК України. Наголошує на тому, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: актом службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення розташування військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_8 та його ухилення від військової служби в умовах воєнного стану; іншими матеріалами у своїй сукупності. Зазначає, що необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років; незаконно впливати на свідків, оскільки у разі повернення ОСОБА_8 до розташування військової частини останній може, як у спосіб погроз, так і реально впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення, які являються його спів-службовцями та командирами підрозділів, в якому останній проходив військову службу; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний має можливість самостійно прибути до військової частини та продовжити проходити військову службу, однак останній протягом тривалого часу не вживає заходів щодо самостійного повернення до військової частини, що свідчить про умисне продовження вчиненого злочину, у якому він підозрюється. Посилається на ч.8 ст.176 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405,407,408,429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

При обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про можливість відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як слідує з матеріалів провадження, в провадженні СВ відділення поліції №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000590 від 14 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

06 листопада 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, що виразилося у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допитів свідків, матеріалами службового розслідування та іншими матеріалами кримінального провадження.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини

від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження підтверджено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існують реальні ризики того, що підозрюваний може змінити місце фактичного мешкання, перетнути державний кордон поза пунктами пропуску, виїхати на тимчасово окуповану територію України, переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_8 самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 та був затриманий працівниками поліції в АДРЕСА_3 . Вказана поведінка підозрюваного свідчить про наміри уникнення від кримінальної відповідальності, що підтверджує актуальність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що у разі повернення ОСОБА_8 до розташування військової частини, останній може, як у спосіб погроз, так і реально впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення, які являються його співслужбовцями та командирами підрозділів, в якому останній проходив військову службу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК України порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Крім того, ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний має можливість самостійно прибути до військової частини та продовжити проходити військову службу, однак останній протягом тривалого часу не вживає заходів щодо самостійного повернення до військової частини, що свідчить про умисне продовження вчиненого злочину, у якому він підозрюється.

Зазначені ризики додатково обґрунтовується й тим, що в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, при цьому оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про не доведення прокурором ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та відсутності підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, апеляційний суд враховує, що згідно з частиною 7 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, - тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби під час дії воєнного стану, враховуючи, що підозрюваний має доступ до зброї, апеляційний суд вважає виправданим необхідність обрання щодо підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Крім того, варто зауважити, що відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора слідчим суддею було враховано, що згідно з висновком ВЛК ОСОБА_8 визнаний не придатним до військової служби з виключенням із військового обліку на підставі ст. 53-А, гр. ІІ розкладу хвороб та виключений із військового обліку військовозобов`язаних.

Проте, в судовому засіданні в апеляційному суді ОСОБА_8 пояснив, що довідки щодо його непридатності до військової служби з виключенням із військового обліку не є дійсними, отримані ним на замовлення за кошти.

Таким чином, під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді змінилися дані про особу підозрюваного, обставини скоєння кримінального правопорушення, які не були відомі слідчому судді при винесенні оскаржуваної ухвали, та на даний час виправдовують необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про обрання або продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, характер інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, а саме раніше не судимого, військовослужбовця, який одружений з особою, яка має інвалідність ІІ групи, на утриманні малолітніх дітей не має, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 133120,00 гривень, що на переконання апеляційного суду, відповідатиме критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить справедливий баланс інтересів особи та суспільства, а тому не суперечитиме статті 1 Першого Протоколу та пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, слід зазначити, що клопотання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було складено та погоджено слідчим та прокурором, яким згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000590 від 14 лютого 2025 рокунадано повноваження щодо здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2025 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 05 січня 2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 133120,00 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період дії цього запобіжного заходу, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (перебуває), без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4