Справа № 202/9356/25
Провадження № 1-кс/202/7087/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

01 жовтня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001542 від 27.09.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2025 прокурор звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що 26.09.2025 о 18:35 годині водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Toyota Prius» р.н. НОМЕР_1 рухаючись по вулиці Калиновій в Індустріальному районі міста Дніпра, в районі будинку № 104 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 який перетинав проїзну частину вулиці Калинової справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, по нерегульованому пішохідному переході.

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

26.09.2025 в ході огляду місця ДТП був вилучений автомобіль «Toyota Prius» р.н. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.09.2025 відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001542 з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 286 КК України.

27.09.2025 автомобіль «Toyota Prius» р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, з метою проведення експертиз, збереження вилучених предметів, які є речовими доказами у кримінальному провадження та забезпечення виконання завдань кримінального провадження в цілому, необхідно накласти арешт на вказане майно, оскільки в разі повернення його є достатні підстави вважати, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене чи відчужене, що може значно перешкодити кримінальному провадженню.

Просив слідчого суддю накласти арешт на майно, а саме на автомобіль «Toyota Prius» р.н. НОМЕР_1 , з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду клопотання прокурор та власник майна у судове засідання не з`явилися, але подали заяви про розгляд клопотання у їх відсутність, власник майна не заперечував проти заявленого клопотання, що у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає судовому розгляду.

Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя прийшов до наступного.

Дніпровським районним управлінням поліції №2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001542 від 27.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Приписами ч.10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що 26.09.2025 в ході проведення огляду місця пригоди вилучено автомобіль «Toyota Prius» р.н. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого від 27.09.2025 вказаний автомобіль визнано речовим доказом за провадженням.

Частиною 1 ст.286 КК України передбачена кримінальна відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а отже, твердження прокурора під час звернення із клопотанням про арешт майна про те, що зазначене у клопотання майно може бути використане у кримінальному провадженні як доказ, належним чином підтверджена допустимими в розуміння ст.86 КПК України доказами.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберігали на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

На час розгляду клопотання доведено, що автомобіль «Toyota Prius» р.н. НОМЕР_1 , відноситься до предметів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а тому вимоги про накладення арешту підлягають задоволенню з метою збереження речових доказів.

Керуючись ст. ст. 40, 98, 100, 131, 132, ч. 2 ст. 167, ч.2 ст. 168, ст. ст. 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «Toyota Prius» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , шляхом заборони будь-яким особам його відчуження, розпорядження та використання.

Майно, на яке накладено арешт, зберігати у відповідності до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції), яка затверджена спільним наказом ГПУ, МВС України, ДПА України, СБУ, Верховного суду України, ДСА України № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_7