Провадження № 1-кс/752/9317/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000482 від 09.04.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - речові докази, що виявлені та вилучені 31 жовтня 2025 року слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання завідуючої кардіологічним відділенням ДУ «Національного інституту серцево-судинної хірургії М.М. Амосова НАМН України» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку відповідно до інформаційної довідки № 444358152 від 19.09.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, зареєстровано за: ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , а саме: мобільний телефон iPhone 15 Pro, білого кольору, із сім-картою Київстар, НОМЕР_2 у прозорому чохлі; мобільний телефон iPhone 13 Pro, золотистого кольору, без сім-карти, IMEI: НОМЕР_3 у прозорому чохлі; флеш-носій чорного кольору SP 16GB; 148 (сто сорок вісім) купюр номіналом по 50 (п`ятдесят) ЄВРО кожна, загальною сумою 7400 ЄВРО; 29 (двадцять дев`ять) купюр номіналом по 100 (сто) ЄВРО кожна, загальною сумою 2900 ЄВРО; 2 (дві) купюри номіналом по 200 (двісті) ЄВРО кожна, загальною сумою 400 ЄВРО; 104 (сто чотири) купюри номіналом по 100 (сто) доларів США кожна, загальною сумою 10400 доларів США; 33 (тридцять три) купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, загальною сумою 16500 гривень; 41 (сорок одна) купюра номіналом по 1000 (одна тисяча) гривень кожна, загальною сумою 41000 гривень; паперовий конверт білого кольору «Укрпошта» з чорновими записами.

На обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Прокурор вказував, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 09.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та лікарем терапевтом комунального некомерційного підприємства «Київська міська студентська поліклініка» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснює свою медичну діяльність в КНП «Київська міська студентська поліклініка» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), та іншими невстановленими особами, організували схему виключення з військового обліку чоловіків призивного віку шляхом видачі їм завідомо неправдивих офіційних документів про непридатність до військової служби за станом здоров`я.

Так, 24.04.2025 ОСОБА_7 , діючи умисно, використовуючи месенджер WhatsApp, запропонував ОСОБА_9 зустріч біля готелю «Мир» у м. Києві з метою обговорення виключення останнього з військового обліку шляхом видачі завідомо неправдивих медичних документів. Під час зустрічі ОСОБА_7 запропонував за грошову винагороду організувати видачу таких документів. 25.04.2025 ОСОБА_9 прибув до КНП «Київська міська студентська поліклініка», де за участі ОСОБА_7 та лікаря ОСОБА_8 без проведення обстежень було укладено декларацію та здійснено запис до лікаря-пульмонолога. 05.05.2025 під час контролю за вчиненням злочину ОСОБА_7 отримав першу частину неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США. Надалі, 13.05.2025, за його участі відбулася зустріч ОСОБА_9 з лікарем ОСОБА_10 , який повідомив про необхідність формального лікування у двох державних установах для оформлення відповідних документів. 30.05.2025 ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_7 отримав другу частину неправомірної вигоди у розмірі 2500 доларів США.

У рамках слідства встановлено причетність до протиправної діяльності ряду медичних працівників закладів НАНМН України, зокрема ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які, діючи умисно, усвідомлюючи відсутність у ОСОБА_9 медичних підстав для зняття з військового обліку, погодилися сприяти у видачі недостовірних документів. ОСОБА_9 співпрацював зі слідством і брав участь у документуванні обставин вчинення злочину.

У ході досудового розслідування встановлено нові епізоди злочинної діяльності за участю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , лікаря УЗД-діагностики ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М. М. Амосова НАМН України». Вона організувала схему отримання неправомірної вигоди за оформлення фіктивного стаціонарного лікування військовозобов`язаних громадян віком 18-60 років у зазначеному інституті та ДУ «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології ім. Ф. Г. Яновського НАМН України». Після чого пацієнтам видавалися медичні документи з недостовірними відомостями про стан здоров`я для подальшого зняття з військового обліку або отримання відстрочки.

З метою систематичного отримання незаконних доходів ОСОБА_11 залучила до злочинної діяльності знайомих лікарів та посередників, які погодилися діяти спільно, зокрема: ОСОБА_16 - завідувача кардіологічного відділення, ОСОБА_17 і ОСОБА_18 - лікарів інституту, які встановлювали завідомо неправдиві діагнози, а також посередників ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які підшуковували військовозобов`язаних та сприяли виготовленню підроблених медичних документів.

Учасники, діючи за попередньою змовою у складі стійкої злочинної групи, розробили план та розподілили ролі для організації та прикриття діяльності, спрямованої на систематичне одержання неправомірної вигоди від осіб, що бажали уникнути військової служби.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завідуюча кардіологічного відділення ДУ «Національного інституту серцево-судинної хірургії М.М. Амосова Національної академії медичних наук України», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Амосова, буд. 6, учасниця злочинної групи, яка обізнана про злочинні дії її підлеглих усвідомлюючи наслідки та відповідальність, приймає безпосередню участь у встановленні завідомо неправдивих діагнозів про стан здоров`я особам призивного віку, які в подальшому слугують підставою для зняття їх з військового обліку, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За викладених вище обставин, 31.10.2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 23.10.2025 по справі № 752/18111/25, за місцем проживання завідуючої кардіологічним відділенням ДУ «Національного інституту серцево-судинної хірургії М.М. Амосова НАМН України» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку відповідно до інформаційної довідки № 444358152 від 19.09.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, зареєстровано за: ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон iPhone 15 Pro, білого кольору, із сім-картою Київстар, НОМЕР_2 у прозорому чохлі; мобільний телефон iPhone 13 Pro, золотистого кольору, без сім-карти, IMEI: НОМЕР_3 у прозорому чохлі; флеш-носій чорного кольору SP 16GB; 148 (сто сорок вісім) купюр номіналом по 50 (п`ятдесят) ЄВРО кожна, загальною сумою 7400 ЄВРО; 29 (двадцять дев`ять) купюр номіналом по 100 (сто) ЄВРО кожна, загальною сумою 2900 ЄВРО; 2 (дві) купюри номіналом по 200 (двісті) ЄВРО кожна, загальною сумою 400 ЄВРО; 104 (сто чотири) купюри номіналом по 100 (сто) доларів США кожна, загальною сумою 10400 доларів США; 33 (тридцять три) купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, загальною сумою 16500 гривень; 41 (сорок одна) купюра номіналом по 1000 (одна тисяча) гривень кожна, загальною сумою 41000 гривень; паперовий конверт білого кольору «Укрпошта» з чорновими записами.

31.10.2025 вищевказані виявлені та вилучені речі та документи, визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

Завданням арешту майна прокурор вказає на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та/або інших негативних наслідків.

Метою арешту майна прокурор вказує на пункт перший частини 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів, що вбачається з постанови про визнання речовими доказами від 31.10.2025 р., копія якої долучена до матеріалів клопотання.

Судове засідання з розгляду вказаного клопотання призначено на 05.11.2025 р. та відкладено на 11.11.2025 р. та відкладено на 17.11.2025 р. у зв`язку із неявкою сторін в судове засідання.

17.11.2025 року на електрону адресу Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява прокурора ОСОБА_3 , якою прокурор просив проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі та просив його задовольнити.

17.11.2025 року від представника власника майна - адвоката ОСОБА_23 надійшла заява про розгляд клопотання про накладення арешту на майно без участі власника майна та її представника, при вирішенні питання про накладення арешту на майно просила врахувати письмові заперечення долучені до заяви.

Так, відповідно до письмових заперечень адвокат ОСОБА_23 заперечує проти накладення арешту на майно вказуючи на те, що клопотання прокурора не містить будь-яких об`єктивних даних які, вказували на те, що вилучене в ході здійснення обшуку майно має значення для здійснення досудового розслідування так як відповідає ознакам речових доказів виклахених у статті 98 КПК України. Адвокат вважає, що орган досудового розслідування не навів жодних належних підстав, які б свідчили, що вилучені у ОСОБА_5 мобільні телефони, флеш-носій чи грошові кошти відповідають критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, або містять відомості про кримінальне правопорушення. Прокурор фактично обмежився загальним цитуванням норм КПК, не довівши ані наявності обґрунтованої підозри, ані ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, що унеможливлює застосування такого обтяжливого заходу забезпечення кримінального провадження. Арешт майна ОСОБА_5 є непропорційним втручанням у її право власності, гарантоване ст. 41 Конституції України, та не відповідає вимогам розумності й співмірності, визначеним ст. 132 КПК України. Грошові кошти мають законне походження, що підтверджено офіційними даними про доходи за 2020-2025 роки, а їх зв`язок із кримінальним провадженням не доведено. Телефони та носій інформації не містять ознак знаряддя злочину, а обмеження доступу до них безпідставно перешкоджає професійній діяльності ОСОБА_5 . За таких обставин, адвокат ОСОБА_23 вважає, що підстав для накладення арешту не існує.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки, якими є копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, врахувавши заперечення адвоката, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 09.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України.

31.10.2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 23.10.2025 по справі № 752/18111/25, за місцем проживання завідуючої кардіологічним відділенням ДУ «Національного інституту серцево-судинної хірургії М.М. Амосова НАМН України» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку відповідно до інформаційної довідки № 444358152 від 19.09.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, зареєстровано за: ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон iPhone 15 Pro, білого кольору, із сім-картою Київстар, НОМЕР_2 у прозорому чохлі; мобільний телефон iPhone 13 Pro, золотистого кольору, без сім-карти, IMEI: НОМЕР_3 у прозорому чохлі; флеш-носій чорного кольору SP 16GB; 148 (сто сорок вісім) купюр номіналом по 50 (п`ятдесят) ЄВРО кожна, загальною сумою 7400 ЄВРО; 29 (двадцять дев`ять) купюр номіналом по 100 (сто) ЄВРО кожна, загальною сумою 2900 ЄВРО; 2 (дві) купюри номіналом по 200 (двісті) ЄВРО кожна, загальною сумою 400 ЄВРО; 104 (сто чотири) купюри номіналом по 100 (сто) доларів США кожна, загальною сумою 10400 доларів США; 33 (тридцять три) купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, загальною сумою 16500 гривень; 41 (сорок одна) купюра номіналом по 1000 (одна тисяча) гривень кожна, загальною сумою 41000 гривень; паперовий конверт білого кольору «Укрпошта» з чорновими записами.

31.10.2025 вищевказані виявлені та вилучені речі та документи, визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0000482 від 09.04.2025 року вбачається, що органом досудового розслідування встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України, а саме: пособництво у прийнятті пропозиції, обіцянки або одержанні працівником підприємства, установи чи організації, який не є службовою особою, або особою, яка працює на користь підприємства, установи чи організації, неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення будь-яких дій з використанням становища, яке займає працівник на підприємстві, в установі чи організації, або у зв`язку з діяльністю особи на користь підприємства, установи чи організації, в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи, вчиненому вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи поєднані з вимаганням неправомірної вигоди.

Протоколом обшуку від 31.10.2025 року підтверджується факт вилучення майна, арешт якого просить прокурор. Підставою для накладення арешту вказано п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Проте вирішуючи питання про накладення арешту на майно із підстав визнання його речовим доказом, слідчий суддя самостійно перевіряє його ознакам викладеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Проте, з урахуванням кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України, предметом злочину є неправомірна вигода (гроші, майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, інші вигоди майнового чи немайнового характеру), що надається чи обіцяється працівнику підприємства, установи чи організації, який не є службовою особою, за вчинення або невчинення дій з використанням свого службового становища.

Для встановлення того, чи можуть вилучені під час обшуку грошові кошти вважатися предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 354 КК України, орган досудового розслідування та прокурор повинні довести їх належність до неправомірної вигоди у межах даного кримінального провадження. Натомість сторона захисту вправі надавати докази їх правомірного походження, що свідчить про відсутність ознак предмета злочину у вилучених коштах.

З долучених до матеріалів клопотання заперечень адвоката ОСОБА_23 , а саме з додатків, наданих на їх обґрунтування, відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків щодо джерел та сум нарахованого доходу, утриманих податків і військового збору станом на 14.11.2025 року, а також довідки № 199 про доходи вбачається, що зазначені документи у своїй сукупності свідчать про отримання власником майна протягом відповідного періоду офіційних, задекларованих доходів, з яких сплачено передбачені законом податки та збори. Отже, правомірність походження вилучених грошових коштів може бути підтверджена наданими слідчому судді доказами, тоді як сторона обвинувачення не довела, що вказані суми були набуті особою внаслідок кримінальної діяльності. Дані, що містяться у відомостях реєстру та довідці про доходи, кореспондують між собою за часом, розміром та характером отриманих доходів і не містять ознак фіктивності чи суперечливості, а тому об`єктивно підтверджують законне походження вилучених грошових коштів.

Сукупність зазначених відомостей, підтверджених належними та допустимими доказами, наданими стороною власника майна, свідчить про законне походження грошових коштів у сумі 148 (сто сорок вісім) купюр номіналом по 50 (п`ятдесят) ЄВРО кожна, загальною сумою 7400 ЄВРО; 29 (двадцять дев`ять) купюр номіналом по 100 (сто) ЄВРО кожна, загальною сумою 2900 ЄВРО; 2 (дві) купюри номіналом по 200 (двісті) ЄВРО кожна, загальною сумою 400 ЄВРО; 104 (сто чотири) купюри номіналом по 100 (сто) доларів США кожна, загальною сумою 10400 доларів США; 33 (тридцять три) купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, загальною сумою 16500 гривень; 41 (сорок одна) купюра номіналом по 1000 (одна тисяча) гривень кожна, загальною сумою 41000 гривень, а відтак такі кошти не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України, оскільки не пов`язані з подіями, що є предметом перевірки у кримінальному провадженні № 0000482 від 09.04.2025 року.

Незважаючи на те, що зазначені кошти були визнані речовими доказами постановою слідчого, слідчий суддя у межах розгляду клопотання про арешт майна має повноваження самостійно оцінити відповідність вилучених речей та коштів ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, та за результатами оцінки дійти висновку про відсутність таких ознак у вилучених грошових коштів.

Долучені до матеріалів справи прокурором докази, не містять зафіксованих контактів, перемовин, передачі документів або інших даних, які б пов`язували вилучені під час обшуку: мобільний телефон iPhone 15 Pro, білого кольору, із сім-картою Київстар, НОМЕР_2 у прозорому чохлі; мобільний телефон iPhone 13 Pro, золотистого кольору, без сім-карти, IMEI: НОМЕР_3 у прозорому чохлі, із перевірюваними фактами пособництвв у прийнятті пропозиції, обіцянки або одержанні працівником підприємства, установи чи організації, який не є службовою особою, або особою, яка працює на користь підприємства, установи чи організації, неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення будь-яких дій з використанням становища, яке займає працівник на підприємстві, в установі чи організації, або у зв`язку з діяльністю особи на користь підприємства, установи чи організації, в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи, вчиненому вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи поєднані з вимаганням неправомірної вигоди до організації або реалізації протиправного механізму, викладеного у фабулі кримінального правопорушення.

Надані стороною обвинувачення матеріали не підтверджують, що вилучений телефон використовувався для комунікації з підозрюваними у кримінальному провадженні, або іншими особами, які мають відношення до вчинення кримінального правопорушення, або що на ньому можуть міститися інші дані, що мають значення для здійснення досудового розслідування. Об`єктивні відомості, які б свідчили про те, що вилучені технічні засоби зберігають інформацію, що має суттєве значення для встановлення обставин інкримінованого кримінального правопорушення, у матеріалах клопотання відсутні.

Зокрема, під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано протоколу огляду вилученого мобільного телефону, хоча орган досудового розслідування мав безперешкодний доступ до даних пристроїв та міг підтвердити або спростувати посилання прокурора щодо наявності у них інформації, важливої для досудового розслідування. Відсутність таких даних свідчить про те, що вилучені телефони не відповідають ознакам речового доказу, визначеним статтею 98 КПК України.

Належність вилучених телефонів саме ОСОБА_5 була встановлена під час обшуку, однак матеріали провадження не містять відомостей про будь-які його процесуальні дії, які б свідчили про її участь у злочинній діяльності, що розслідується.

Дані про те, що телефони містить відомості, пов`язані з предметом доказування у кримінальному провадженні, прокурором не наведені. Відсутність таких даних виключає можливість визнання мобільних телефонів речовими доказами або застосування до них арешту як заходу забезпечення кримінального провадження.

Необхідно відмітити, що обшук було проведено 31.10.2025 року, тоді як розгляд клопотання по суті, з об`єктивних причин, відбувся лише 17.11.2025 року.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що орган досудового розслідування мав достатньо часу для здійснення огляду вилученого майна як предметного, так і поверхневого з відображенням отриманих даних у відповідних процесуальних документах та поданням їх на вивчення слідчому судді з метою встановлення ознак належності такого майна до речових доказів, визначених статтею 98 КПК України.

Проте посилання прокурора на належність вилучених речей до речових доказів, викладені у клопотанні та постанові слідчого, залишилися на рівні припущень, які не можуть бути підставою для накладення арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Викладене в сукупності свідчить про відсутність законних підстав і для накладення арешту на флеш-носій чорного кольору SP 16GB та паперовий конверт білого кольору «Укрпошта» з чорновими записами.

У зв`язку з чим клопотання прокурора слід залишити без задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Копія судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, копія судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна негайно після його оголошення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копія надсилається таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

З огляду на наведені положення статті 169 КПК України, тимчасово вилучене під час проведення обшуку майно у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучено. Враховуючи відмову в накладенні арешту на майно, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно , вилучене підлягає поверненню ОСОБА_5 , а слідчий та прокурор зобов`язані невідкладно вжити заходів щодо виконання судового рішення та повідомити про його виконання слідчого суддю.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 169, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, вилучене під час проведення обшуку на за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_5 , відмовити.

На підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно, повернути особі, у якої воно було вилучено.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1