печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 рокуслідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0001605 від 01.08.2024, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0001605 від 01.08.2024, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2025 у справі № 757/10063/25-к, а саме на: ноутбук марки ASUS модель К 55V, з зарядним пристроєм, s/n CGNOA , упаковано до сейф-пакету PSP 4244704, який належить ОСОБА_6 ; предмет схожий на револьвер, на стволі присутній напис MЕ 38 Compact, документ із назвою «Разрешение на право ношение и хранение оружия» видано на ім`я ОСОБА_7 , дійсне до 23.03.1997 року поміщений до сейф-пакету PSP 4244703, що належало ОСОБА_7 до його смерті і який є батьком ОСОБА_8 ; ноутбук MacBook Apple серійний номер CO2Q R822G940 поміщеного у сейф-пакет PSP 4244705, який належить ОСОБА_8 ; ноутбук НР із серійним номером #5CD80208R5 поміщений до сейф-пакету PSP 4244674, який належить ОСОБА_8 .

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, адвоката ОСОБА_3 посилається на наступні обставини.

Головним слідчим управлінням національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001605 від 01.08.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

В ході здійснення вказаного досудового розслідування, 17.02.2025 старшим слідчим в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_9 , на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2025, винесеної у справі № 757/5704/25-к, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого тимчасово вилучено майно, що належало на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Проте, з аналізу Ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2025 у справі № 757/5704/25-к встановлено, що судом дозвіл на відшуковування, а тим більше вилучення, майна ОСОБА_5 не надавався і взагалі остання ніякого відношення до даного кримінального провадження не має.

У подальшому, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2025, винесеної у справі № 757/10063/25-к, за результатами розгляду клопотання слідчого погодженого прокурором, яке задоволено частково та накладено арешт на тимчасово вилучене майно ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0001605 від 01.08.2024, з моменту звернення, а саме 04.03.2025, прокурора до суду, з клопотанням про арешт майна та винесення 14.03.2025 Печерським районним судом м. Києва ухвали про його арешт, набули у цьому кримінальному провадженні статусу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт та користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого в частині що стосуються арешту майна.

У органу досудового розслідування, як на момент вилучення та арешту так і на даний час, відсутні факти та підстави вважити, що вилучена слідчим під час обшуку комп`ютерна техніка (зазначені ноутбуки) є доказами та містять на собі інформацію, що досліджується у даному кримінальному провадженні, а також, що до цього майна можливо застосувати спеціальну конфіскацію з підстав визначених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 КК України.

Таким чином, з огляду на викладене та враховуючи те, що у органу досудового розслідування, у зазначених кримінальних провадженнях відсутні сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно, а саме: ноутбук марки ASUS модель К 55V, з зарядним пристроєм, s/n CGNOA , упаковано до сейф-пакету PSP 4244704, який належить ОСОБА_6 ; ноутбук MacBook Apple серійний номер CO2Q R822G940 поміщеного у сейф-пакет PSP 4244705, який належить ОСОБА_8 ; ноутбук НР із серійним номером #5CD80208R5 поміщений до сейф-пакету PSP 4244674, який належить ОСОБА_8 , є доказом кримінального правопорушення за ознаками визначеними ст.ст. 96-2 та 96-3 КК України, у відповідності ст. 98 КПК України та підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна оскільки, вона: не є об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення; не зберегла на собі сліди і не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій; не була набута кримінально протиправним шляхом або отримана юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення; не була одержана товариством в наслідок кримінального правопорушення; не призначалася (використовувалася) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, не є предметом кримінального правопорушення; не було підшукане, виготовлене, пристосоване або використана як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; не була набута безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, а третя особа чи добросовісний набувач не знав і не знає, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, а тому у подальший застосуванні заходу у вигляді арешту вищезазначеного майна на даний час відпала потреба, а ухвала Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2025, винесеної у справі № 757/10063/25-к, якою накладено арешт на вказане майно, підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду повідомлялась належним чином. проте адвокатом подано клопотання про розгляд справи у його відсутність, вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001605 від 01.08.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2025 у справі № 757/10063/25-к, накладено арешт на майно, а саме: ноутбук марки ASUS модель К 55V, з зарядним пристроєм, s/n CGNOA , упаковано до сейф-пакету PSP 4244704, який належить ОСОБА_6 ; предмет схожий на револьвер, на стволі присутній напис MЕ 38 Compact, документ із назвою «Разрешение на право ношение и хранение оружия» видано на ім`я ОСОБА_7 , дійсне до 23.03.1997 року поміщений до сейф-пакету PSP 4244703, що належало ОСОБА_7 до його смерті і який є батьком ОСОБА_8 ; ноутбук MacBook Apple серійний номер CO2Q R822G940 поміщеного у сейф-пакет PSP 4244705, який належить ОСОБА_8 ; ноутбук НР із серійним номером #5CD80208R5 поміщений до сейф-пакету PSP 4244674, який належить ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до мотивувальної частини ухвали від 14.03.2025, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінально провадження, як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна, наслідки решту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, та відсутніми ризиками які слугували підставами для накладення арешту на майно, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

Крім того, в матеріалах клопотання відсутні відомості, а також органом досудового розслідування, не надано слідчому судді даних щодо звернення до суду із обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001605 від 01.08.2024.

Враховуючи вказане, підстав вважати, що існує правова підстава для подальшого арешту майна спростовується, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належним їм майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого обмеження прав власності.

Вимоги клопотання в частині зобов`язання уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної Поліції України повернути ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їх майно, задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити частково.

Скасувати арешт у кримінальному провадженні № 0001605 від 01.08.2024, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2025 у справі № 757/10063/25-к, а саме на: ноутбук марки ASUS модель К 55V, з зарядним пристроєм, s/n CGNOA , упаковано до сейф-пакету PSP 4244704, який належить ОСОБА_6 ; предмет схожий на револьвер, на стволі присутній напис MЕ 38 Compact, документ із назвою «Разрешение на право ношение и хранение оружия» видано на ім`я ОСОБА_7 , дійсне до 23.03.1997 року поміщений до сейф-пакету PSP 4244703, що належало ОСОБА_7 до його смерті і який є батьком ОСОБА_8 ; ноутбук MacBook Apple серійний номер CO2Q R822G940 поміщеного у сейф-пакет PSP 4244705, який належить ОСОБА_8 ; ноутбук НР із серійним номером #5CD80208R5 поміщений до сейф-пакету PSP 4244674, який належить ОСОБА_8 .

В решті вимог клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1