КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/9089/25
Провадження № 1-кп/552/829/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025

16 грудня 2025 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000077 від 04.11.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Підгора Кобеляцького району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що за попередньою змовою із ОСОБА_6 , упродовж вересня 2024 року вересня 2025 року (точну дату та час не встановлено), умисно, з корисливих мотивів, не будучи суб`єктом господарювання та без реєстрації як платник акцизного податку, не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на право зберігання, оптової чи роздрібної торгівлі підакцизними товарами (пальним), у порушення вимог податкового законодавства та законодавства щодо державного регулювання виробництва і обігу пального, незаконно придбали з метою збуту, зберігали з цією метою, транспортували з метою збуту та збували на території Полтавської області незаконно виготовлені підакцизні товари пальне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» місце виробництва пального об`єкт нерухомого майна, відмінний від земельної ділянки, або єдиний (цілісний) майновий комплекс, на території якого розташоване технологічне обладнання, призначене для виробництва пального та зберігання пального, який належить суб`єкту господарювання на праві власності або користування.

Зберігання пального надання послуг та/або діяльність, пов`язана із здійсненням операцій приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального (власного чи отриманого від інших осіб).

Оптова торгівля пальним діяльність з реалізації власно виробленого, ввезеного або придбаного пального суб`єктам господарювання, що здійснюють роздрібну торгівлю пальним, іншим суб`єктам господарювання, у тому числі в транспортному засобі, яким переміщується та/або в якому зберігається пальне.

Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за місцем роздрібної торгівлі пальним.

Згідно з положеннями пп. 14.1.145 ст. 14 Податкового кодексу України підакцизні товари (продукція) товари за кодами згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі УКТ ЗЕД), на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Відповідно до п. 215.1 ст. 215 ПК України до підакцизних товарів у тому числі належить:

- пальне, у тому числі товари (продукція), що використовуються як пальне для заправлення транспортних засобів, обладнання або пристроїв з двигунами внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення, з двигунами внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням, з двигунами внутрішнього згоряння з кривошипно-шатунним механізмом та коди яких згідно з УКТ ЗЕД не зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 цієї статті (крім газу природного у газоподібному стані за кодом 2711 21 00 00 згідно з УКТ ЗЕД);

Згідно п. 212.3.11 ст. 212 Податкового кодексу України, особи суб`єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням пункту продажу товарів не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому здійснюється господарська діяльність.

Так, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , у вересні 2024 року, більш точна дата досудовим розслідування не встановлена, вирішили незаконно придбати незаконне виготовлене пальне, а саме дизельне паливо, з метою подальшого збуту.

Для реалізації свого злочинного плану ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 орендували три пластикові контейнери ємністю 1000 літрів («єврокуб») разом з необхідним обладнанням, які встановили у салоні автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також з метою зберігання пального використовували резервуар, що розташований на території земельної ділянки з кадастровим номером: :10:004:0103 за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 переслідуючи мету особистого збагачення, шляхом моніторингу мережі «Інтернет» знайшли оголошення про реалізацію пального. У результаті спілкування з особою, яка під час досудового розслідування не встановлена, досягнули згоди на придбання дизельного палива за готівкові кошти за ціною, нижчою від ринкової.

У подальшому, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 з метою особистого збагачення, у порушення податкового законодавства та законодавства щодо державного регулювання виробництва і обігу пального, не будучи суб`єктом господарювання та без реєстрації як платник акцизного податку, не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на право зберігання та роздрібної торгівлі пальним, достовірно знаючи про незаконність виготовлення пального, упродовж вересня 2024 року вересня 2025 року, незаконно придбавали та забезпечували його зливання до резервуару, що розташований на території земельної ділянки з кадастровим номером: :10:004:0103 за адресою: АДРЕСА_2 де незаконно зберігали зазначене паливо з метою збуту.

При цьому, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 , усвідомлюючи про неможливість здійснювати роздрібну торгівлю якісним, виготовленим та придбаним в законний спосіб пальним, оскільки відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» торгівля пальним можлива за наявності відповідної ліцензії, діючи умисно, незаконно збували та транспортували з метою збуту незаконно виготовлене пальне в контейнерах ємністю 1000 літрів («єврокуб») в автомобілі Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1 , на території м. Полтава Полтавської області, переобладнаному під мобільну автозаправку.

Так, 05.04.2025 ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Полтава Полтавської області (точної адреси не встановлено), незаконно транспортували та збули ОСОБА_7 200 літрів незаконно виготовленого дизельного пального за ціною 47 грн за 1 л.

09.04.2025 ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Полтава Полтавської області (точної адреси не встановлено), незаконно транспортували та збули ОСОБА_8 150 л незаконно виготовленого дизельного палива за ціною 47 грн за 1 л.

16.04.2025 ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно транспортували та збули водієві автомобіля Renault, 300 л незаконно виготовленого дизельного пального за ціною 47 грн за 1 л.

29.04.2025 ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Полтава Полтавської області (точної адреси не встановлено), незаконно транспортували та збули ОСОБА_9 150 л незаконно виготовленого дизельного пального за ціною 47 грн за 1 л.

26.06.2025 ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 перебуваючи біля гаражу за адресою: м. Полтава, вул. М`ясоєдова, 37-Б, незаконно збули ОСОБА_10 200 л незаконно виготовленого дизельного пального за ціною 48 грн за 1 л, що знаходилися в автомобілі Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому його незаконно транспортували та зберігали з метою збуту.

Решту незаконно виготовленого пального загальним об`ємом 1500 л, яке ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 незаконно зберігали з метою збуту в автомобілі Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився на автодорозі поблизу приміщень за адресою: м. Полтава, вул. Чумацький Шлях, 70 та у резервуарі, що розташований на території земельної ділянки з кадастровим номером: :10:004:0103 за адресою: м. Полтава, вул. Героїв ОУН (попередня назва вул. Ковпака), 21 загальним об`ємом 450 л, 18.09.2025 вилучено під час проведення слідчих дій.

Таким чином, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 , упродовж вересня 2024 року вересня 2025 року (точну дату та час не встановлено), умисно, з корисливих мотивів, не будучи суб`єктом господарювання та без реєстрації як платник акцизного податку, не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на право зберігання, оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами (пальним), у порушення вимог податкового законодавства та законодавства щодо державного регулювання виробництва і обігу пального, незаконно придбали з метою збуту, зберігали з цією метою, транспортували з метою збуту та збували незаконно виготовлені підакцизні товари пальне.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України, як незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збут та транспортування з метою збуту незаконно виготовленого пального, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 16 грудня 2025 року, укладеної у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 04.11.2025, між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України, а також зобов`язався сприяти судовому розгляду у цьому кримінальному провадженню.

Сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, передбачених ст. ст. 66, 67 КК України, а також з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, ролі обвинуваченого у його вчиненні, характеру та ступеня тяжкості суспільно небезпечних наслідків, даних про особу обвинуваченого та вимог ст. 65 КК України, в межах санкції ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено зміст ст. ст. 473, 476 КПК України щодо обмеження права на оскарження вироку та наслідків невиконання угоди.

Прокурор вважав, що угоду з підозрюваним ОСОБА_4 укладено відповідно до вимог закону, а тому просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену у ній міру покарання.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості від 04 листопада 2025 року.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у зазначеному кримінальному правопорушенні визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, запевнив суд про своє виправлення та неповторення подібних випадків у майбутньому. Просив суд затвердити угоду та призначити узгоджене покарання. Крім того, пояснив, що він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, вид та міру узгодженого покарання та долю речових доказів.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим чи підозрюваним.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до частини 4 статті 12 КК України віднесене до нетяжкого злочину.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення частини 5 статті 474 КПК України, відповідно до якої:

1) має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Розуміючи це, він погоджується на призначення узгодженого покарання, а також на застосування інших заходів, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд, пом`якшуючими покарання обставинами вважає, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

З урахуванням усіх даних в їх сукупності, виходячи з загальних засад призначення покарання, суд вважає, за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене угодою про визнання винуватості покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення встановленої ст. 50 КК України мети покарання.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між підозрюваним (обвинуваченим) та прокурором.

Суд встановив відсутність порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, у зв`язку із чим підстави для його вирішення судом відсутні.

Витрати на залучення експертів під час проведення досудового розслідування відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368-371, 373-374, 376, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду від 16 грудня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 04.11.2025, про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 затвердити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204 КК України.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1