Справа № 127/1577/26
Провадження № 1-кс/127/736/26
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

заявника клопотання: адвоката ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж визначення застави у кримінальному провадженні №0000641, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 156-1, ч. 4, 6 ст. 153 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з клопотанням про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж визначення застави або ж визначення застави у кримінальному провадженні №0000641 від 16.10.2025.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2025 застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На думку захисника стороною обвинувачення не надано об`єктивних документально зафіксованих підтверджень існування ризиків невиконання підозрюваним процесуальних обов`язків без застосування найсуворішого запобіжного заходу.

ОСОБА_4 проживає разом з дружиною та малолітньою дитиною, які потребують його допомоги, за місцем проживання до затримання ОСОБА_4 характеризується виключно з позитивної сторони, потребує лікування, раніше не судимий, є фізичною особою підприємцем та має постійне місце роботи.

Щодо відношення до повідомленої ОСОБА_4 підозри за ч. 3 ст. 156-1, ч.ч. 4, 6 ст. 153 КК України, останній, після обрання запобіжного заходу, частково визнає свою вину, так як не визнає кваліфікацію за ч. 6 ст. 153 КК України, вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 153 КК України, що свідчить про його дієве каяття та бажання сприяти органам досудового розслідування у встановленні обставин по справі.

Окрім того, підозрюваним ОСОБА_4 було повністю відшкодовано завдану потерпілій шкоду, згідно її позовної заяви що підтверджує його позицію щодо визнання вини та дієвого каяття.

На підставі викладеного, захисник звернулася до суду зі вказаним клопотанням.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_3 підтримали подане клопотання, просили його задовольнити та змінити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж визначити заставу.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення клопотання, просила відмовити в його задоволенні.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку підозрюваного та його захисника, пояснення прокурора, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000641 від 16.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 156-1, ч. 4, 6 ст. 153 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітніх осіб, у мережі Інтернет підшукував малолітніх дітей для реалізації свого злочинного наміру, зустрічі з дітьми та вчинення стосовно них дій сексуального характеру.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 з початку вересня 2025 року, використовуючи інформаційно-телекомунікаційні системи, за допомогою застосунку для безкоштовного обміну повідомленнями та медіа файлами познайомився у телеграм каналі «Дайвінчик», що у мережі Інтернет - «Telegram», та, достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочав спілкуватися з нею з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру.

Діючи на доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_4 у період часу з 1 по 13 вересня 2025 року, усвідомлюючи та використовуючи вік та вразливий стан малолітньої ОСОБА_7 , яка була об`єктом його сексуальних посягань, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітньої та сформувати у неї аморальні погляди, користуючись довірою ОСОБА_7 , використовуючи сприятливі умови, а саме факт регулярного спілкування, довірливе ставлення до себе, з метою задоволення своєї статевої пристрасті та збудження у малолітньої статевого інстинкту, під час листування в месенджері вів цинічні розмови на сексуальні теми та схиляв останню до реальних зустрічей, задля вчинення стосовно неї дій сексуального характеру.

Реалізовуючи свій злочинний умисел щодо зустрічі з малолітньою ОСОБА_7 для досягнення своєї мети щодо вчинення стосовно неї дій сексуального характеру, після неодноразових пропозицій ОСОБА_4 домігся зустрічі з нею, яка в силу свого малолітнього віку та несформованого пізнання не усвідомлювала значення його злочинних дій та 13 вересня 2025 року зустрівся з малолітньою ОСОБА_7 та реалізував свій злочинний умисел до кінця, вчинивши стосовно неї дії сексуального характеру.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на повторну зустріч з малолітньою ОСОБА_7 з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характер, ОСОБА_4 , діючи повторно, у період часу з 16 по 21 вересня 2025 року, усвідомлюючи та використовуючи вік та вразливий стан малолітньої ОСОБА_7 , яка була об`єктом його сексуальних посягань, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітньої та сформувати у неї аморальні погляди, користуючись довірою ОСОБА_7 , використовуючи сприятливі умови, а саме факт регулярного спілкування, довірливе ставлення до себе, з метою задоволення своєї статевої пристрасті та збудження у малолітньої статевого інстинкту, під час листування в месенджері повторно вів цинічні розмови на сексуальні теми та схиляв останню до реальних зустрічей, задля вчинення дій сексуального характеру.

Реалізовуючи свій злочинний умисел щодо зустрічі з малолітньою ОСОБА_7 для досягнення своєї мети щодо вчинення стосовно неї дій сексуального характеру, після неодноразових пропозицій ОСОБА_4 домігся зустрічі з нею, яка в силу свого малолітнього віку та несформованого пізнання не усвідомлювала значення його злочинних дій та 21 вересня 2025 року зустрівся з малолітньою ОСОБА_7 та реалізував свій злочинний умисел до кінця, вчинивши стосовно неї дії сексуального характеру.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на повторну зустріч з малолітньою ОСОБА_7 з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характер, ОСОБА_4 , діючи повторно, у період часу з 21 вересня по 27 листопада 2025 року, усвідомлюючи та використовуючи вік та вразливий стан малолітньої ОСОБА_7 , яка була об`єктом його сексуальних посягань, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітньої та сформувати у неї аморальні погляди, користуючись довірою ОСОБА_7 , використовуючи сприятливі умови, а саме факт регулярного спілкування, довірливе ставлення до себе, з метою задоволення своєї статевої пристрасті та збудження у малолітньої статевого інстинкту, під час листування в месенджері повторно вів цинічні розмови на сексуальні теми та схиляв останню до реальних зустрічей, задля вчинення дій сексуального характеру.

Реалізовуючи свій злочинний умисел щодо зустрічі з малолітньою ОСОБА_7 для досягнення своєї мети щодо вчинення стосовно неї дій сексуального характеру, після неодноразових пропозицій ОСОБА_4 домігся зустрічі з нею, яка в силу свого малолітнього віку та несформованого пізнання не усвідомлювала значення його злочинних дій та 27 листопада 2025 року зустрівся з малолітньою ОСОБА_7 та реалізував свій злочинний умисел до кінця, вчинивши стосовно неї дії сексуального характеру.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення стосовно малолітньої ОСОБА_7 дій сексуального характеру, на початку вересня 2025 року ОСОБА_4 , використовуючи інформаційно-телекомунікаційні системи, за допомогою застосунку для безкоштовного обміну повідомленнями та медіа файлами познайомився у телеграм каналі «Дайвінчик», що у мережі Інтернет - «Telegram», та, достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочав спілкуватись з нею, проводити дозвілля та підтримувати дружні відносини з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру, під час чого неодноразово висловлював пропозиції зустрічі малолітній ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, діючи умисно, ОСОБА_4 13 вересня 2025 року приїхав на власному автомобілі «Toyota Tundra», державний номерний знак НОМЕР_1 , в село Вапнярка, Тульчинського району, Вінницької області, де поблизу даного населеного пункту, точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, зустрівся із малолітньою ОСОБА_7 .

Під час даної зустрічі ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 не досягла чотирнадцяти років, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи власні дії, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_7 , в силу її малолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду, зокрема, в інтимних питаннях, рівня її інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому активний опір, використовуючи свою значну фізичну перевагу, 13 вересня 2025 року вчинив сексуальне насильство відносно малолітньої, яке виражалось у поцілунках, обіймах, в оголенні статевих органів потерпілої та облизуванні їх язиком, без проникнення в тіло ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на вчинення стосовно малолітньої ОСОБА_7 дій сексуального характеру, діючи повторно, ОСОБА_4 21 вересня 2025 року знову приїхав на власному автомобілі «Toyota Tundra», державний номерний знак НОМЕР_1 , в село Вапнярка, Тульчинського району, Вінницької області, де поблизу даного населеного пункту, точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, повторно зустрівся із малолітньою ОСОБА_7 та, використовуючи довірливе ставлення до себе, як до особи, що перебуває у дружніх стосунках із потерпілою, підтримуючи її сторону у конфлікті із батьками, поїхав кататись з нею на вищевказаному автомобілі, у ході чого завіз потерпілу до місця свого проживання, а саме до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 за місцем свого проживання, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 не досягла чотирнадцяти років, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи власні дії, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_7 , в силу її малолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду, зокрема, в інтимних питаннях, рівня її інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим потерпіла не могла чинити йому активний опір, використовуючи свою значну фізичну перевагу, 21 вересня 2025 року повторно вчинив сексуальне насильство стосовно потерпілої ОСОБА_7 , яке виражалось у поцілунках, обіймах, прийманні спільних водних процедур у ванній кімнаті з метою розслаблення та збудження у малолітньої статевого інстинкту, у тому числі оголенні статевих органів малолітньої та облизуванні їх язиком, без проникнення в тіло потерпілої ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на вчинення стосовно малолітньої ОСОБА_7 дій сексуального характеру, діючи повторно, ОСОБА_4 27 листопада 2025 року знову приїхав на власному автомобілі «Toyota Tundra», державний номерний знак НОМЕР_1 , в село Вапнярка, Тульчинського району, Вінницької області, де поблизу даного населеного пункту, точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, повторно зустрівся із малолітньою ОСОБА_7 .

Під час даної зустрічі ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 не досягла чотирнадцяти років, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи власні дії, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_7 , в силу її малолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду, зокрема, в інтимних питаннях, рівня її інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому активний опір, використовуючи свою значну фізичну перевагу, 27 листопада 2025 року вчинив сексуальне насильство відносно малолітньої, яке виражалось у поцілунках, обіймах, в оголенні статевих органів потерпілої та облизуванні їх язиком, без проникнення в тіло ОСОБА_7

06 грудня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 3 ст. 156-1 КК України, а саме пропозиція зустрічі, зроблена повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, малолітній особі, з метою вчинення стосовно неї будь-яких дій сексуального характеру, у разі якого після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулась, вчинено повторно;

- ч. 4, ст. 153 КК України, а саме вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди;

- 6 ст. 153 КК України, а саме вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинені повторно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2025 по справі №127/38267/25 застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 18 години 30 хвилини 02 лютого 2026 року.

Як уже зазначалося, відповідно до статті 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Однак, в ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено відсутність підстав та обставин для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт або ж визначення застави, оскільки даних, які б свідчили про необхідність застосування саме таких запобіжних заходів стороною захисту в судовому засіданні не доведено.

Обґрунтовуючи клопотання про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж визначення застави адвокатом ОСОБА_3 зазначалося про те, що, на даний час, відсутні підстави вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Надаючи оцінку зазначеним твердженням сторони захисту судом враховується наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У сфері кримінального провадження поняття ризику можливо характеризувати, передусім, як небезпеку, пов`язану із обґрунтованою ймовірністю вчинення особою спроб протидії кримінальному провадженню, якої слід уникати. Саме в такому значенні, на думку слідчого судді, доцільно розуміти ризики, виокремлені у частині першій статті 177 КПК України як конкретні небажані для кримінального провадження наслідки поведінки підозрюваних, що заважають виконанню завдань кримінального провадження.

Отже, з метою усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому, слідчий суддя оцінює вірогідність та реальну можливість здійснення підозрюваним спроб протидіяти кримінальному провадженню у формах, визначених частиною першою статті 177 КПК України, та у разі існування високої ступені ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, застосовуючи стандарт достатності підстав, встановлює наявність таких ризиків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною першою статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При цьому, обов`язок обґрунтування ризиків кримінального провадження покладено КПК України на слідчого, прокурора.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2025 по справі №127/38267/25 застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 18 години 30 хвилини 02 лютого 2026 року.

Обгрунтовуючи дане рішення слідчим суддею зазначено, що

«Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків, потерпілих, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.»

Отже, вищенаведеним судовим рішенням встановлено наявність у кримінальному провадженні №0000641 ризиків того, що ОСОБА_4 будучи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків, потерпілих, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Що стосується посилання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_4 за місцем проживання до затримання характеризується виключно з позитивної сторони, раніше не судимий, є фізичною особою підприємцем та має постійне місце роботи, то такі посилання судом до уваги не приймаються, оскільки вказані обставини були предметом дослідження суду першої при застосуванні запобіжного заходу та їм надана відповідна оцінка.

Зокрема в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2025 по справі №127/38267/25, зазначено наступне: «Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше не судимий, не одружений, дітей на утриманні не має, працює фізичною особою підприємцем..»

Посилання ж захисника з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_4 проживає з цивільною дружиною та малолітньою дитиною, потребує лікування судом до уваги не приймається, оскільки наведені обставини, в жодному разі не можуть спростовувати наявність ризиків про які зазначалось прокурором у судовому засіданні та слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу.

Посилання адвоката ОСОБА_3 , щодо того, що підозрюваний не застосовував до потерпілої будь-якого насилля, а тому необхідно визначити заставу, судом також до уваги не приймається, оскільки в межах даного кримінального провадження йде може не про завдання тілесних ушкоджень, а про про вчинення насильницьких дій сексуального характеру відносно малолітньої особи.

Таким чином, з урахуванням положень пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя вправі не визначати підозрюваному розмір застави та, на думку суду, на даному етапі досудового розслідування відсутні обставини та умови для визначення підозрюваному застави.

Враховуючи викладене, клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 179, 182, 194, 196, 197, 201, 206, 309, 372 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж визначення застави у кримінальному провадженні №0000641, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 156-1, ч. 4, 6 ст. 153 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя