ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 07 жовтня 2025 року про застосування запобіжного заходу тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05 грудня 2025 року, у кримінальному провадженні №0001321 від 05.10.2025 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не маючого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи внаслідок поранення, отриманого під час захисту Батьківщини при виконанні обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 07 жовтня 2025 року задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, до 05 грудня 2025 року, починаючи з моменту фактичного затримання 07 жовтня 2025 року.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 07.10.2025 р. про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту в нічний час з покладенням на нього відповідних обов`язків.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що слідчий суддя помилково вважав встановленим існування ризиків, передбачених п. 1. 3. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертає увагу, що суд обмежився лише формальним переліком ризиків та обставин справи як вчинення злочину, так і обставин, які характеризують особу підозрюваного, а загальні фрази про те, що встановлені ризики, обґрунтовано свідчать про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного, які не зможуть забезпечити виконанню підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, жодним чином не пояснюють та не обґрунтовують які саме конкретні обставини справи дають підстави для такого висновку.

Вважає, що оскаржувана ухвала є невмотивованою та не обґрунтованою, не враховує дійсний стан здоров`я та наявні у нього тяжкі захворювання і наслідки отриманих поранень. Також судом не враховано, що конфлікт відбувся між особами, які сумлінно виконували та виконують свій обов`язок щодо захисту України від російського вторгнення та особами, які ухиляються від виконання зазначеного обов`язку та перебувають у розшуку ТЦК та СП і ці ж особи висловлювали зневажливе ставлення до захисників батьківщини.

Звертає увагу, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає роз`ясненням, наданим Верховним Судом України та Вищім спеціалізованим Судом з розгляду кримінальних та цивільних справ щодо обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Зазначає, що суд першої інстанції лише перелічив законодавчо визначені підстави для застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також обмежився лише переліком наявних у с справі доказів та не врахував обставини справи і необґрунтованість підозри саме за ч. 1 ст. 121 КК України. Вважає, що всі наведені судом першої інстанції при постановленні судового рішення мотиви не є достатніми для обрання підозрюваному ОСОБА_8 найсуворішого виду запобіжного заходу.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що в справі відсутні вагомі докази, які б свідчили про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри, та не враховані вагомі аргументи та докази, які свідчать про недостатню обґрунтованість повідомлення про підозру.

Наголошує, що суд не в повній мірі оцінив вагомість наявних доказів та чи вказують ці докази на те, що злочин міг бути вчинений саме тією особою, якій повідомлено про підозру у його вчиненні та чи достатньо наявних доказів для висновку, що є вагомі докази, які вказують та те, що підозрюваним дійсно був вчинений саме той злочин, якій йому інкриміновано.

Зазначає, що наявна у справі медична довідка не є належним та допустимим доказом в розумінні визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень та механізму їх утворення, Вважає, що така довідка лише свідчить про наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, які в подальшому можуть бути визнані тяжкими тілесними ушкодженнями, які могли виникнути як від прямою дії травмуючого предмету (внаслідок удару биткою в ділянку де розташовані такі тілесні ушкодження), так і від удару головою об розкидане на ґрунті (асфальті) каміння після падіння потерпілого з положення стоячі.

Звертає увагу, покази свідків суттєво відрізняються щодо обставин події, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Також не звернув увагу суд на те, що ні потерпілий, ні свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не вказують, що потерпілий або ОСОБА_10 будь-кому, у тому числі і ОСОБА_8 , наносили удари, у тому числі і предметами продовгуватої форми. Тобто за версією потерпілого та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у ОСОБА_12 та інших учасників події не повинно було бути тілесних ушкоджень.

Вважає, що наведені висновки СМЕ та покази свідків свідчать про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри саме за ч. 1 ст. 121 КК України та про те, що події, наслідком яких стало отримання потерпілим ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, могли відбуватися не так як вказали свідки і як зазначено в повідомленні про підозру. Отже у суду першої інстанції малися докази, які містили відомості про різний перебіг подій, але суд першої інстанції проігнорував вказану обставину та не надав їй жодної оцінки.

Зауважує, що 07.10.2025 р. ОСОБА_8 та ОСОБА_14 звернулися до ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовими заявами за фактами вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 3 ст. 296 КК України за фактом спричинення їм легких тілесних ушкоджень як на ґрунті особистих неприязних стосунків так і з хуліганських мотивів. Вказана заява була зареєстрована в ЖЄО під №34380 та ЖЄО №34282. Таким чином, матеріали справи на час розгляду клопотання також містили вагомі докази того, що окрім версії органу досудового розслідування, є вагомі докази які можуть свідчити про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_14 могли вчиняти дії самооборони від нападу ОСОБА_13 та ОСОБА_11 .

Також суд першої інстанції не навів належних та достатніх аргументів на обґрунтування своїх висновків того, що за встановлених слідчим суддею обставин, начебто є підстави для висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, не здатні запобігти вказаним у ухвалі суду ризикам.

Звертає увагу, що суд першої інстанції, навівши в своєму рішенні лише позитивні відомості про особу ОСОБА_8 , безпідставно зазначив, що ці відомості свідчать про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, і зокрема ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду, при цьому повністю проігнорувавши та не навівши у рішенні відомості про стан здоров`я ОСОБА_8 , відомості про його майновий стан, і зокрема про отримання ним пенсії, про наявність у нього мати та батька ОСОБА_15 , який проходить службу в ЗСУ за мобілізацією.

Зазначає, що судом першої інстанції взагалі не враховано, що ОСОБА_8 має захворювання та наслідки отриманих поранень під час захисту України від збройної агресії та приймав безпосередню участь в бойових діях: з 05.05.2022 по 27.05.2022, з 01.10.2022 по 27.11.2022, з 01.12.2022 по 22.12.2022, з 01.06.2023 по 26.06.2023, з 02.07.2023 по 05.07.2023, з 24.10.2023 по 01.11.2023.

Просить врахувати, що у ОСОБА_8 маються наступні захворювання, поранення та наслідки поранень: 31.05.2023 р. вогнепально-осколкове поранення лівого стегна; 27.06.2023 р. акубаротравма, цефалічний синдром, 02.11.2023 р. вибухову травму, закриту травму живота, травматичний розрив селезінки, гемопеітонеум, геморагічний шок ІІ ступеню, вогнепальне-осколкове поранення спини в проекції печінки; обмежений між хребцевий остеохондроз; деформуючий спондильоз грудного та поперекового відділів хребта з больовим та міотонічним синдромом при незначному порушенні функції; вертеброгенна люмбоішалгія праворуч, стадія нестійкої ремісії; викривлення перетинки носа з порушенням носового дихання; наслідки важкого мінно-вибухового поранення, вогнепального осколкового поранення правої поперекової ділянки, проникаючого в черевну порожнину з пошкодженням сліпої та клубової кишок, з частковим видаленням внутрішніх органів (кишечника та селезінки); спайкова хвороба очеревини з помірним порушенням моторно-евакуаційної функції кишечника за гіпермоторним типом; акубаротравма правого вуха у вигляді хронічної правобічної сенсоневральної приглухуватості ІІ ступеню; ураження підколінного нерва

Зазначає, що ОСОБА_8 є пенсіонером, отримує пенсію, має зареєстроване місце проживання разом зі своїми батьками. При цьому батько підозрюваного з 2022 року перебуває на службі в ЗСУ за мобілізацією. Тому те, що ОСОБА_8 не працює, не має дітей та не одружений не може свідчити про те, що він начебто не має міцних соціальних зв`язків. Отже ОСОБА_8 за рахунок пенсії може фінансово забезпечити своє перебування під домашнім арештом, також у нього наявні близькі родичі, також можуть забезпечити фінансово його перебування під домашнім арештом, в разі обрання судом даного виду запобіжного заходу. Також все необхідне для підтримання життєдіяльності підозрюваному можуть забезпечити, у тому числі фізичне (придбання ліків, продуктів харчування, тощо) перелічені особи, які відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України є його близькими родичами та членами сім`ї.

Також підозрюваний має цілий ряд державних нагород та відзнак отриманих ним під час проходження служби, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, має подяку та лист вдячності за сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків.

Зауважує, в свою чергу, зі слів потерпілого ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , останні перебувають в розшуку в зв`язку з ухиленням від проходження служби в ЗСУ за мобілізацію, про що вони говорили свідку ОСОБА_9 коли наполягали не викликати на місце події працівників поліції. Отже наведене свідчить про мінімальну можливість настання ризиків перешкоджати встановленню обставин справи, тощо.

Оскільки раніше ОСОБА_8 не судимий, вважає, що відсутні підстави, що він схильний до вчинення злочинів, а тому ризик повторного вчинення злочину є мінімальним.

Зазначає, що будь-яким чином вплинути на потерпілого та свідків, підозрюваний не має можливості, оскільки з 02.10.2025 р. не перебував під вартою чи під контролем правоохоронних органів та не вчиняв в цей час будь-яких дій, направлених на залякування чи інший вплив на свідків.

Зазначає, що про відсутність ризику переховуванні від органу досудового розслідування та суду свідчить те, що з 02.10.2025 р. підозрюваний ОСОБА_8 добровільно з`являвся за викликами органа досудового розслідування та після повідомлення йому про підозру 06.10.2025 р. добровільно з`явився в Покровський районний суд м. Кривого Рогу для розгляду клопотання слідчого про обрання йому запобіжного заходу, що свідчить про відсутність намірів у нього переховуватися та перешкоджати встановленню істини у справі таким способом.

Зазначає, що суд першої інстанції не навів жодних мотивів на обґрунтування свого рішення щодо не визначення застави, пославшись лише на передбачене законодавством таке право у суду при вчиненні злочину, пов`язаного з спричиненням тілесних ушкоджень. Посилаючись на практику ЄСПЛ, зазначає, що суд першої інстанції не вказав в ухвалі, чому визначення застави або обрання більш м`якого запобіжного заходу не убезпечить можливість настання ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , підтримав свою апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_8 змінено раніше повідомлену підозру. 27 листопада 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про місце, день та час судового розгляду, заяв та клопотань від нього про участь в судовому засіданні на адресу суду не надходили. З огляду на те, що категорія та характер апеляційної скарги захисника підозрюваного не тягнуть за кримінальним процесуальним законом обов`язкової участі підозрюваного в судовому засіданні, колегія суддів вважає можливим проведення розгляду апеляційної скарги захисника підозрюваного без участі ОСОБА_8 .

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного, пояснення учасників провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що дане кримінальне правопорушення внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001321 від 05.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

06 жовтня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 07 жовтня 2025 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, до 05 грудня 2025 року, починаючи з моменту фактичного затримання 07 жовтня 2025 року.

Під час апеляційного розгляду прокурор повідомив, що 27 листопада 2025 року підозрюваному ОСОБА_8 змінено раніше повідомлену підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за ознаками: хуліганства, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, якщо вони вчинені із застосуванням предметів спеціально пристосованих або заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого та прокурора, що обґрунтованість зміненої підозри ОСОБА_8 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення у повному обсязі «поза розумним сумнівом» підтверджується наданими слідчим та прокурором матеріалами клопотання. Так, з матеріалів, наданих суду вбачається, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра, що в подальшому була змінена 27.11.2025 р. підтверджується, зокрема: допитами потерпілого та свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, судово-медичними експертизами та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів, розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 встановила наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК за обставин, викладених в зміні раніше повідомленої підозри.

Так, у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини дав визначення «обґрунтованій підозрі», згідно з яким цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зібрані органами досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 296 КК України.

Колегія суддів вбачає підстави щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, встановлення яких є однією з обов`язкових підстав для обрання особі запобіжного заходу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати його не покидати межі м. Кривий Ріг або території України, що обумовлює наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_8 раніше не судимий, є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи внаслідок поранення, отриманого під час захисту Батьківщини при виконанні обов`язків військової служби, пов?язаних з перебуванням на фронті; як військовослужбовець був нагороджений «Золотим хрестом» та відзнакою Міністра оборони України за поранення, а також грамоти та подяки за сумлінне ставлення до виконання військового обов`язку;

Колегія суддів погоджується з доводами клопотання прокурора про наявність існування ризиків незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки досудове слідство тільки розпочато, що свідчить про можливість встановлення інших свідків, та враховуючи, що під час судового розгляду суддя отримує покази безпосередньо та усно, тому існує ризик того, що підозрюваний може впливати на свідків шляхом умовлянь та погроз з метою уникнення покарання за вчинене, в разі доведення його вини в суді.

Крім того, усвідомлюючи можливість бути позбавленим волі за вчинення кримінального правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , може скоювати в подальшому злочини відносно свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності тобто повністю підтверджується наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labitav.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Тож, враховуючи, що надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість зміненої підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один ризик, передбачений ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення, проте колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але з огляду на зміну обсягу підозри та приписи ч. 4 ст.194 КПК України є підстави застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 інший запобіжний захід, що в певному сенсі позбавляє волі, ніж той, який зазначений у клопотанні прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування, а саме домашній арешт в певний час доби, котрий відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та суворість покарання не може являтися автоматичною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, що випливає з приписів кримінального процесуального законодавства та про що неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях.

В силу ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного підлягає задоволенню, ухвалу слідчого судді суду 1-ї інстанції слід скасувати та ухвалити нову.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 07 жовтня 2025 року про обрання запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 05 грудня 2025 року, скасувати.

Клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_16 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту до 05 грудня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати приміщення будинку по АДРЕСА_1 у період часу з 22-00 год. до 05-00 год. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені п.п. 1-4, 8 ч.5 ст. 194 КПК України обов`язки, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

- не відлучатись з міста Кривого Рогу без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

В разі невиконання покладених обов`язків підозрюваним, наступають наслідки передбачені КПК України.

З метою перевірки та контролю за поведінкою підозрюваного покласти на ВП № 3 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області обов`язок щодо проведення перевірок за місцем мешкання ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4