У Х В А Л А

03 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу клопотання про затвердження угоди про примирення потерпілого з обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0001792 від 12.11.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив таке.

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0001792 від 12.11.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

02 жовтня 2025 року потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 уклали угоду про примирення, згідно з якою погодили формулювання обвинувачення та кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, зазначили, що шкода добровільно відшкодована потерпілому та він не має претензій до ОСОБА_4 .

В судовому засіданні потерпілий та обвинувачений просили затвердити укладену між ними угоду про примирення. Обидва підтвердили добровільність її укладення, обставину відшкодування шкоди потерпілому. Потерпілий підтвердив, що примирився з обвинуваченим та не має претензій до нього. Захисник обвинуваченого також просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор не заперечувала проти затвердження угоди.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та всі обставини укладення угоди про примирення, проаналізувавши норми закону, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно зі ст. 471 КПК України в угоді про примирення визначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення його від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Вирішуючи питання про можливість затвердження укладеної між потерпілим та обвинуваченим угоди про примирення, суд встановив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України .

Відповідно до ч. 1-5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, є тяжким злочином (санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років), що свідчить про неможливість укладення угоди про примирення у кримінальних провадженнях такої категорії.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року № 13 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" угоду про примирення може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої та середньої тяжкості, а також у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. У кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів угода про примирення не укладається, за винятком кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке здійснюється щодо кримінальних правопорушень, визначених ст. 477 КПК.

Отже, законодавець та судова практика є послідовними у питанні недопустимості укладення угод про примирення у випадках, якщо мова йде про тяжкий злочин.

Натомість, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, у випадках скоєння тяжкого злочину можливе укладення угод про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим (за згодою потерпілого).

За вказаних обставин умови угоди суперечать вимогам ч. 3 ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону. У разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії судового провадження, останнє продовжується у загальному порядку.

Отже, наявні підстави для відмови в затвердженні угоди про примирення.

Враховуючи положення ст. 474 КПК України, судове провадження продовжується у загальному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 469, 474 КПК України, суд

постановив:

відмовити в затвердженні угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001792 від 12.11.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Роз`яснити обвинуваченому, що у цьому провадженні, коли його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України (тобто тяжкий злочин, а кримінальне провадження не є у формі приватного обвинувачення), відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, можливе укладення лише угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим (за згодою потерпілого).

Судове провадження продовжити у загальному порядку.

Призначити судове засідання на 10 жовтня 2025 року о 13:00 год.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає; заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1