ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 751/4440/24

провадження № 51-1083км25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 червня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК, і

ВСТАНОВИВ:

Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 червня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено до покарання за ч. 1 ст. 204 КК у виді штрафу у розмірі п`яти тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 93 500 грн з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року вирок місцевого суду залишено без змін, а апеляційні скарги захисника та засудженого - без задоволення.

Суди попередніх інстанцій визнали винуватим ОСОБА_7 у тому, що він незаконно придбав та зберігав з метою збуту незаконно виготовлений спирт етиловий, а 22 жовтня 2023 року у АДРЕСА_2 збув його ОСОБА_8 у кількості 1 пляшку об`ємом 5 л за 650 грн.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувані судові рішення та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Касаційна скарга обґрунтована твердженнями про те, що:

- у діях засудженого відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення, а обвинуваченням не сформульовано усіх елементів цього складу;

- працівник без укладення трудового договору не є суб`єктом за ч. 1 ст. 204 КК;

- первинний витяг з ЄРДР відсутній та не надавався захисту під час виконання вимог ст. 290 КПК;

- порушено правила підслідності;

- не було допитано ОСОБА_9 та не надано усі результати проведених НСРД;

- у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутнє рішення прокурора про розсекречення матеріальних носіїв інформації;

- контроль за вчиненням злочину було проведено у формі оперативної закупки замість контрольованої поставки; кошти зі спецфонду не використовувались для закупки;

- прокурор долучила копії не розсекречених доручень, а одне із доручень не відкривалось захисту;

- порушено ч. 4 ст. 217 КПК під час виділення матеріалів кримінального провадження;

- матеріали НСРД використано всупереч положень ч. 1 ст. 257 КПК;

- на день події щодо визначення предмету кримінального правопорушення за ст. 204 КК діяла правова позиція ВСУ від 05 вересня 2013 року, від якої відступила ВП ВС;

- суд апеляційної інстанції не надав оцінку клопотанню захисника про вчинення процесуальних дій, у задоволенні якого прокурором було відмовлено;

- апеляційний суд не висловився щодо заперечень на ухвали місцевого суду про відмову у поверненні обвинувального акта прокурору та про відмову у відводі прокурору ОСОБА_10 ;

- місцевий суд не дослідив доказів сторони захисту та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про повернення до дослідження доказів.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні:

- захисник підтримав вимоги касаційної скарги та просив її задовольнити;

- прокурор заперечив касаційну скаргу та просив відмовити у її задоволенні.

Мотиви Суду

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При розгляді касаційної скарги захисника суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

На переконання сторони захисту, у діях засудженого відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення.

Колегія суддів не погоджується із вказаною позицією.

Як встановлено місцевим судом, засуджений збув ОСОБА_8 незаконно виготовлений спирт етиловий у кількості 1 пляшка об`ємом 5 л за 650 грн. Згідно з експертним дослідженням збутий спирт етиловий ректифікований і містить у своєму складі етиловий спирт, об`ємна частка якого в рідині становить 95,8 %. Відповідь Чернігівської митниці ДМС України від 13 березня 2024 року підтверджує приналежність, наданих експерту на дослідження рідини, згідно УКТ ЗЕД до групи підакцизних товарів в товарній підкатегорії 2207 10 00 90.

Таким чином, сумніву у тому, що предметом кримінального правопорушення був спирт етиловий у колегії не виникнуло.

Згідно з правовим висновком ВП ВС, висловленим у постанові від 27 листопада 2024 року у справі № 336/3796/15-к, алкогольний напій може бути предметом кримінальних правопорушень, передбачених ст. 204 КК, за таких умов: 1) виготовлення на основі спиртів, вміст яких визначається згідно з нормами, встановленими ПК в редакції, чинній на момент вчинення правопорушення; 2) протиправного поводження з ним як із визначеним законом підакцизним товаром.

Цей висновок стосується ст. 204 КК, в яку не вносилися зміни. На відміну від норм закону України про кримінальну відповідальність, правові позиції Верховного Суду не мають зворотної дії у часі, у тому числі і ретроспективної, про яку вказує захисник.

Зі змісту диспозиції статті 204 КК слідує, що суб`єктом цього кримінального правопорушення є загальний суб`єкт, жодної прив`язки до того, що таким суб`єктом може бути лише особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, кримінальний закон не містить.

Тож особа може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК, незалежно від того чи здійснює вона господарську діяльність, чи є вона найманим працівником тощо. Адже для цілей ч. 1 ст. 204 КК незаконні придбання чи зберігання з метою збуту, збут одного з видів підакцизних товарів прив`язка до певного статусу з точки зору трудових чи господарських відносин не є обов`язковою.

У цьому провадженні факт зберігання та збуту обвинуваченим етилового спирту підтверджується показаннями свідка ОСОБА_8 , які узгоджуються зі змістом протоколу огляду місця події від 23 жовтня 2023 року та протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді: аудіо-, відеоконтролю особи від 14 листопада 2023 року та контролю за вчиненням злочину від 23 жовтня 2023 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 жовтня 2023 року.

Серед іншого суд першої інстанції встановив, що продаж спирту відбувся у салоні автомобіля, в якому перебував лише ОСОБА_7 , який самостійно приймав рішення щодо продажу ОСОБА_8 спирту.

Колегія суддів вважає, що означені факти доведено поза розумним сумнівом, а відтак відхиляє доводи захисту про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК.

Щодо аргументів захисту про порушення правил підслідності, то вони є невмотивованими.

Правила ч. 3 ст. 216 КПК передбачають, що досудове розслідування кримінальних правопорушень, які передбачені ст.204 КК, здійснюється Бюро економічної безпеки.

Згідно із ч. 5 ст. 36 КПК (станом на момент прийняття постанови прокурором від 09 серпня 2023 року) Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійсненням ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

Право доручати у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійснення ним досудового розслідування в умовах воєнного стану, іншому органу досудового розслідування здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності Бюро економічної безпеки України, а також доручати Бюро економічної безпеки України розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності інших органів досудового розслідування, мають Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), його перший заступник, заступник.

У цьому провадженні наведені положення було дотримано.

У відповідних постановах від 09 серпня 2023 року та 13 березня 2024 року заступник Генерального прокурора посилався на те, що на території Чернігівської області територіальний орган БЕБ фактично не розпочав своєї роботи, що унеможливлювало виконання ним вимог передбачених ст. 218 КПК, а тому доручив проведення досудового розслідування слідчим ГУНП в Чернігівській області.

Отже, вказані рішення прокурора, оформлені постановами, не лише жодним чином не суперечить положенням ч. 5 ст. 36 КПК, а й прямо передбачені цією нормою, з огляду на що доводи захисту про порушення правил підслідності є необґрунтованими.

Щодо тверджень сторони захисту про те, що контроль за вчиненням злочину було проведено у формі оперативної закупки замість контрольованої поставки, а кошти зі спецфонду для закупки не використовувались.

Суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про відсутність доказів походження грошових коштів, які використовувались під час оперативної закупки.

Адже зі змісту постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину вбачається, що для проведення цієї НСРД було вирішено використовувати кошти Фонду спеціального призначення УКР ГУНП в Чернігівській області.

Тобто у матеріалах кримінального провадження відображена інформація про походження грошових коштів, які використовувалися під час контролю за вчиненням злочину. Відсутність у матеріалах справи «корінця платіжного доручення» про видачу працівникам правоохоронних органів грошових коштів як видатків спеціального призначення та авансового звіту про використання коштів не є істотним порушенням вимог КПК і має бути оцінена у взаємозв`язку з відомостями про джерело походження коштів (постанова ОП ККС від 25 вересня 2023 року у справі № 208/2160/18).

Суд не вбачає порушень у формі НСРД, яка була застосована стороною обвинувачення.

Частиною 2 ст. 93 КПК передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Тобто сторона обвинувачення вправі самостійно їх обирати задля доведення обставин, встановлених ст. 91 КПК.

У цьому кримінальному провадженні з метою викриття і документування факту вчинення злочину, передбаченого ст. 204 КК, та особи, яка його вчинила, правоохоронцями із залученням ОСОБА_8 було проведено оперативну закупку етилового спирту.

Ця слідча дія дозволяє зафіксувати події, які відбувалися з метою фіксування вчинюваного кримінального правопорушення, а продаж ОСОБА_11 незаконно виготовленого підакцизного товару відповідає обраному виду контролю за вчиненням злочину, який є достатнім для його фіксування.

Вчинення кримінального правопорушення у співучасті засудженому не інкримінувалося, а тому аргументи про непроведення допиту ОСОБА_9 , незаконність виділення матеріалів досудового розслідування та невикористання інших НСРД Суд відхиляє.

Щодо доводів про те, що матеріали НСРД було використано всупереч положень ч. 1 ст. 257 КПК, то вони є невмотивованими.

У виділеному провадженні можуть використовуватися результати НСРД, які були проведені у первинному провадженні, і додаткових дозволів чи процесуальних рішень для цього не потрібно.

Порядок, визначений у ст. 257 КПК, стосується можливості використання НСРД у тому разі, якщо в результаті її проведення виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, тобто можливості використання отриманої інформації в іншому кримінальному провадженні.

Твердження захисника про те, що прокурор долучила копії не розсекречених доручень не заслуговують на увагу, оскільки із відміток на самих дорученнях вказано «без додатку не таємно» (а. с. 157, 159, Т. 1). Натомість зі змістом результатів НСРД та підставами їх проведення захист був ознайомлений в порядку ст. 290 КПК.

Також Суд вважає невмотивованим аргумент касаційної скарги про те, що одне із доручень не відкривалось захисту, оскільки із протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 15 травня 2024 року вбачається, що сторона захисту була ознайомлена із двома дорученнями, які наявні у матеріалах розглядуваного провадження (порядкові номери 22, 31 на а. с. 218, Т. 1).

Матеріали цього кримінального провадження містять розсекречені матеріали НСРД (протоколи, ухвали слідчих суддів), а посилання у реєстрі матеріалів досудового розслідування на рішення прокурора про розсекречення матеріальних носіїв інформації не вимагається вимогами КПК.

Діяльність по розсекреченню матеріальних носіїв інформації регламентується Інструкцією про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України 16 листопада 2012 року №114/1042/516/1199/936/1687/5 , а результатом цієї діяльності згідно з п 5.30 Розділу V якої є доступ до розсекречених матеріалів в порядку ст. 290 КПК, що і було реалізовано у цьому провадженні.

Щодо клопотання захисника про вчинення процесуальних дій, яке було подано прокурору під час судового розгляду обвинувального акта судом, та у задоволенні якого прокурором було відмовлено, то у вказаному рішенні прокурор навела аргументовані мотиви своєї відмови.

Щодо заперечень сторони захисту на ухвали місцевого суду про відмову у поверненні обвинувального акта прокурору та про відмову у відводі прокурору ОСОБА_10 , то Суд вважає їх необґрунтованими. Адже ухвали суду першої інстанції від 28 травня 2024 року є достатньо аргументованими та містять посилання на норми КПК, якими цей суд керувався під час їх постановлення.

Посилання захисника на те, що місцевий суд не дослідив доказів сторони захисту не підтверджується матеріалами кримінального провадження, а незгода захисту із відмовою у задоволенні клопотання про повернення до дослідження доказів, під час дослідження яких захисник брав участь, не вказує на істотне порушення вимог КПК.

Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, та матеріали розглядуваної справи не містять вказівки на допущення порушень норм матеріального чи процесуального законів, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятих судових рішень.

Таким чином, за результатами касаційного розгляду колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому оскаржувані судові рішення потрібно залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 червня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3