Подільський районний суд міста Києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

в складі

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №517 від 13.11.2024 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка, Херсонської області, громадянина України, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив :

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому продовжено.

Так, 07.11.2024 року, приблизно о 19 годині 25 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в загальному коридорі першого поверху АДРЕСА_3. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, що належить потерпілому ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , 07.11.2024 року, приблизно о 19 годині 25 хвилин, перебуваючи в загальному коридорі першого поверху АДРЕСА_3, підійшов до двох зарядних пристроїв для акумулятора (для потрійної літієвої батареї) до електробайку вартістю за 1 одиницю 3958, 94 грн, які знаходились на підлозі, та впевнившись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, заховав їх у власний рюкзак та разом з ними покинув приміщення вказаного будинку.

В подальшому ОСОБА_6 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме здав у ломбард, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток на загальну суму 7917 грн. 88 коп.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та погодився з правовою кваліфікацією висунутого йому обвинувачення. Вказав, що 07.11.2024 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин перебував в загальному коридорі першого поверху АДРЕСА_3, підійшов та взяв акумулятори, відніс їх до ломбарду для подальшої здачі та придбання продуктів харчування. За реалізовані акумулятори у ломбарді отримав 300 грн. Зазначив, що компенсував потерпілому матеріальну та моральну шкоду у повному обсязі. На сьогодні проходить стажування по роботі. До вчинення крадіжки його спонукала відсутність коштів. До кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Підтвердив обставини, вказані в обвинувальному акті.

У скоєному щиро кається, вказав, що зробив для себе належні висновки.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом встановлено щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, згідно з вимогам ст.65 КК України, враховує характер і ступінь вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, які пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно непрацевлаштований, неодружений, раніше не судимий, вину визнав повністю. Суд також бере до уваги молодий вік обвинуваченого ОСОБА_6 , добровільне відшкодування останнім матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 , а також те, що ОСОБА_6 є внутрішньо переміщеною особою, став на шлях виправлення, проходить стажування. Тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Щодо заявлених потерпілим ОСОБА_4 позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а саме стягнути з ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 7 917 грн. 88 коп. та моральну шкоду у розмірі 7 917 грн. 88 коп.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 вказав, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, оскільки останній добровільно у повному обсязі відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду за пред`явленим цивільним позовом.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як встановлено судом, витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи № 5321/24 від 26.11.2024 року складають 320 грн. 00 коп.

Таким чином, до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають витрати за проведення вищезазначеної експертизи в сумі 320 грн 00 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувався.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 1 (один) рік.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази, а саме:

- диск для лазерних систем зчитування з відеозаписами з камер відеоспостереження ломбарду «Скарбниця» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в сумі 320 грн. 00 коп. (триста двадцять грн. 00 коп.).

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним Кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1