Номер провадження 1-кп/243/1233/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 11 » листопада 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за № 0000577, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 червня 2022 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону 29 жовтня 2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, не є особою з інвалідністю, військовослужбовця військової служби за контрактом, командир роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «старший лейтенант», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 частина 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23 жовтня 2021 року № 129-РС, молодшого сержанта ОСОБА_4 , призначено на посаду головного сержанта 3 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_2 .

Будучи військовослужбовцем Збройних сил України молодший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила дорожнього руху), та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , транспортний засіб - автомобіль марки «SSANG YONG» моделі «ACTYON» номерний знак НОМЕР_4 , належить ОСОБА_7 та перебував у користуванні ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.

Проте, молодший сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, яке регламентує правила дорожнього руху та маючи можливість належно їх виконувати, діючи із кримінальною протиправною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, допустив їх порушення та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, 17 червня 2022 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, у темний час доби, молодший сержант ОСОБА_4 , не маючи Посвідчення на права керування транспортним засобом, керуючи технічно справним автомобілем марки «SSANG YONG» моделі «ACTYON» номерний знак НОМЕР_4 , що належить згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_7 , рухався на ньому по проїзній частині дороги - вул. Шовковична в

м. Слов`янську Краматорського району Донецької області, зі сторони вулиці Ярмаркової в напрямку вулиці Центральна, на перехресті з якою, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не будучи уважним, не маючи перешкод технічного характеру для об`єктивного сприйняття дорожньої обстановки, своєчасно не реагуючи на її зміну, не надав переваги у русі автомобілю марки «OPEL» моделі «Zafira» номерний знак НОМЕР_5 під керуванням військовослужбовця військової служби за контрактом, водія автомобільного відділення, взводу матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_6 , солдата ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який наближався до перехрестя з вулицею Шовковичною, рухаючись по вулиці Центральній м. Слов`янська, внаслідок чого трапилося зіткнення передньою частиною кузова автомобілю марки «SSANG YONG» моделі «ACTYON» номерний знак НОМЕР_4 з лівою боковою частиною кузова автомобіля марки «OPEL» моделі «Zafira» номерний знак НОМЕР_5 .

Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля марки «OPEL» моделі «Zafira» номерний знак НОМЕР_5 водій 2 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 4 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону, Військової частини НОМЕР_6 солдат ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження у виді: розтрощення голови у вигляді забійної рани у потиличній ділянці по центру та дещо зліва на рівні потиличного горба, обширного крововиливу з дрібними поверхневими ранами у лівій лобній ділянці, крововиливу у лівій скроневій ділянці синця у правій завушній ділянці, крововилив у м`які покриви голови у потиличній ділянці в проекції вище описаної рани та y лівій лобній і скроневій ділянках, розриву твердої мозкової оболонки у потиличній ділянці, багатоуламкового перелому потиличної кістки та кісток основи черепу на всьому протязі. Крововилив під м`які мозкові оболонки на всьому протязі базальної та випуклої поверхні обох півкуль та стовбурової ділянки головного мозку, забою лівої потиличної частки головного мозку. Крововилив у бокові шлуночки головного мозку. Ознаки загального струсу тіла у вигляді у при крововиливі ділянки обох легень. Множинні садна на всьому протязі верхньої третини спини, від яких помер на місці події.

Також внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «OPEL» моделі «Zafira» номерний знак НОМЕР_5 стрілець-помічник гранатометника 4 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_6 , солдат ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав тілесні ушкодження у виді забію головного мозку важкого ступеню, гострої субдуральної гематоми (крововилив під тверду мозкову оболонку) зліва, відкритого перелому основи черепа утворились від дій тупого предмету та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

З огляду на вказане, порушення солдатом ОСОБА_4 вимог п. 16.11 та вказівок дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, знаходилось у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної вище дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 та отриманими тяжкими тілесними ушкодженнями потерпілого ОСОБА_10 .

Після оголошення прокурором короткого викладу Обвинувального акта, судом було встановлено особу обвинуваченого та роз`яснено йому суть обвинувачення, поставлено питання обвинуваченому про те, чи зрозуміле йому обвинувачення, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

На зазначене питання обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 частина 2 КК України він визнає в повному обсязі, бажає давати суду показання.

У відповідності до положень ч.1 ст.349 КПК України судом було запропоновано стороні обвинувачення та стороні захисту проголосити вступні промови.

При цьому, прокурор, обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_5 від оголошення вступної промови відмовилися.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо визначення обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження.

Прокурор зазначив, що враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, добровільності позиції обвинуваченого, відсутності сумнівів у тому, що обвинувачений розуміє суть обвинувачення та не оспорює фактичні обставини справи, він вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів погодилися.

Судом у відповідності до положень ч.3 ст. 349 КПК України було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 зазначили, що їм зрозуміло зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, їхня позиція є добровільною, та їм зрозуміло, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень частин 2 та 3 статті 349 КПК України на місці постановив Ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченого, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 частина 2 КК України він визнає в повному обсязі, кримінальне правопорушення ним було вчинено саме за тих обставин, які викладені у Обвинувальному акті.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_11 будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилася. Направила до суду Заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі. Повідомила, що на даний час не має жодних претензій до обвинуваченого та не заперечує проти його звільнення від покарання із призначенням іспитового строку. Обвинувачений повністю відшкодував їй спричинену матеріальну та моральну шкоду.

Потерпіла ОСОБА_12 будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилася. Направила до суду Заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі. Повідомила, що на даний час не має жодних претензій до обвинуваченого та не заперечує проти його звільнення від покарання із призначенням іспитового строку. Обвинувачений повністю відшкодував їй спричинену матеріальну та моральну шкоду.

Представник потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилася. Направила до суду Заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі. Обвинувачений повністю відшкодував потерпілим спричинену матеріальну та моральну шкоду.

Суд бере до уваги, що у відповідності до положень ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.325 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.

При цьому, прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 , захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти проведення судового засідання за відсутності потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та їх представника адвоката ОСОБА_13 .

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення за статтею 286 частина 2 КК України знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за статтею 286 частина 2 КК України тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого та заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 частина 2 КК України, а саме: Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , транспортний засіб - автомобіль марки «SSANG YONG» моделі «ACTYON» номерний знак НОМЕР_4 , належить ОСОБА_7 та перебував у користуванні ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.

Проте, молодший сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, яке регламентує правила дорожнього руху та маючи можливість належно їх виконувати, діючи із кримінальною протиправною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, допустив їх порушення та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, 17 червня 2022 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, у темний час доби, молодший сержант ОСОБА_4 , не маючи Посвідчення на права керування транспортним засобом, керуючи технічно справним автомобілем марки «SSANG YONG» моделі «ACTYON» номерний знак НОМЕР_4 , що належить згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_7 , рухався на ньому по проїзній частині дороги - вул. Шовковична в

м. Слов`янську Краматорського району Донецької області, зі сторони вулиці Ярмаркової в напрямку вулиці Центральна, на перехресті з якою, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не будучи уважним, не маючи перешкод технічного характеру для об`єктивного сприйняття дорожньої обстановки, своєчасно не реагуючи на її зміну, не надав переваги у русі автомобілю марки «OPEL» моделі «Zafira» номерний знак НОМЕР_5 під керуванням військовослужбовця військової служби за контрактом, водія автомобільного відділення, взводу матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_6 , солдата ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який наближався до перехрестя з вулицею Шовковичною, рухаючись по вулиці Центральній м. Слов`янська, внаслідок чого трапилося зіткнення передньою частиною кузова автомобілю марки «SSANG YONG» моделі «ACTYON» номерний знак НОМЕР_4 з лівою боковою частиною кузова автомобіля марки «OPEL» моделі «Zafira» номерний знак НОМЕР_5 .

Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля марки «OPEL» моделі «Zafira» номерний знак НОМЕР_5 водій 2 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 4 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону, Військової частини НОМЕР_6 солдат ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження у виді: розтрощення голови у вигляді забійної рани у потиличній ділянці по центру та дещо зліва на рівні потиличного горба, обширного крововиливу з дрібними поверхневими ранами у лівій лобній ділянці, крововиливу у лівій скроневій ділянці синця у правій завушній ділянці, крововилив у м`які покриви голови у потиличній ділянці в проекції вище описаної рани та y лівій лобній і скроневій ділянках, розриву твердої мозкової оболонки у потиличній ділянці, багатоуламкового перелому потиличної кістки та кісток основи черепу на всьому протязі. Крововилив під м`які мозкові оболонки на всьому протязі базальної та випуклої поверхні обох півкуль та стовбурової ділянки головного мозку, забою лівої потиличної частки головного мозку. Крововилив у бокові шлуночки головного мозку. Ознаки загального струсу тіла у вигляді у при крововиливі ділянки обох легень. Множинні садна на всьому протязі верхньої третини спини, від яких помер на місці події.

Також внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «OPEL» моделі «Zafira» номерний знак НОМЕР_5 стрілець-помічник гранатометника 4 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_6 , солдат ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав тілесні ушкодження у виді забію головного мозку важкого ступеню, гострої субдуральної гематоми (крововилив під тверду мозкову оболонку) зліва, відкритого перелому основи черепа утворились від дій тупого предмету та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

З огляду на вказане, порушення солдатом ОСОБА_4 вимог п. 16.11 та вказівок дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, знаходилось у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної вище дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 та отриманими тяжкими тілесними ушкодженнями потерпілого ОСОБА_10 підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 та учасниками судового провадження не оспорюються.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

У відповідності до вимог статті 50 КК України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства».

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, наслідків для потерпілої юридичної особи, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до п.п.1,2 частини 1 ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, добровільно відшкодував спричинену матеріальну та моральну шкоду.

Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась ( Ухвала колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 16 жовтня 2007 року).

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (Постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18).

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен бути підтверджений матеріалами кримінального провадження.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. ( Постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 07 жовтня 2020 року, справа № 347/1360/17).

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 частина 2 КК України, докладно розповів про відомі йому події вчинення кримінального правопорушення. Критично поставився до вчиненого та пояснив, що дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до частини 1 статті 67 КК України судом не встановлено.

Висновок органу пробації не має для суду наперед встановленої сили, оскільки досудова доповідь органом пробації складається лише з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує особу обвинуваченого, а у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 така інформація відображена у достатньому обсязі.

Вказані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, задовільно характеризується за місцем служби, однак в результаті вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення настали тяжкі наслідки смерть потерпілого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є неповоротною втратою, а потерпілий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження, а у відповідності до ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю», суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не наполягають на суворій мірі покарання для обвинуваченого і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Необхідно зауважити, що позиція потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання без ізоляції від суспільства теж врахована судом при призначенні покарання. Однак, думка потерпілого є важливою у справах приватного обвинувачення. У цій справі вона не є вирішальною, оскільки вчинений обвинуваченим злочин відноситься до злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а кримінальне провадження здійснюється у формі публічного обвинувачення.

При цьому, суд вважає за неможливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вимог ст. 69 КК України, виходячи з наступного.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у Постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км 20.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Підстав для застосування норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дана правова норма має змогу бути застосована, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Із Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 січня 2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд виходить із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, характеризуючих його даних, його вік, стан здоров`я.

Суд приймає до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховує вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства.

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 нагороджений 29 жовтня 2023 року почесним нагрудним знаком Головнокомандувача Збройних Сил України «Хрест хоробрих»; 25 липня 2024 року відзнакою Міністерства оборони України «Вогнепальна зброя» - 9мм пістолетом Heckler&Koch SFP 9М № 225-000369 у комплекті з 15 патронами; 21 листопада 2023 року відзнакою командира оперативно тактичного угрупування «ЛИМАН» Знак Доблесті»; 14 жовтня 2021 року відзнакою «Холодний Яр»,31 березня 2022 року почесним нагрудним знаком Головнокомандувача Збройних Сил України «За заслуги перед Збройними Силами України»; 18 серпня 2021 року пам`ятною медаллю « 30 років Незалежності України».

Командир Військової частини НОМЕР_1 направив до суду Клопотання, в якому просить суд призначити ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням приписів статті 75 Кримінального кодексу України.

Суд, зваживши на обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив необережний злочин, під час його здійснення у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував, після зіткнення місце ДТП не залишив, добровільно у повному обсязі відшкодував потерпілим спричинену шкоду, які просять суд застосувати до обвинуваченого іспитовий строк, а також другорядну роль кари, як мети покарання, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання у виді позбавлення волі, без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади і вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Приходячи до такого висновку, суд враховує поняття судової дискреції ( судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яке охоплює повноваження суду ( його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячі із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискриційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини ( зокрема справа « Довженко проти України», який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Згідно санкції ч. 2 ст. 286 КК України, зазначене у цій частині статті діяння, карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, зважаючи на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення та на особу обвинуваченого, який веде спосіб життя, що позитивно характеризується у суспільстві, нагороджений державними нагородами, його ставлення до вчиненого правопорушення, яке виражається в тому, що ОСОБА_4 усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся,

Командир Військової частини НОМЕР_1 направив до суду Клопотання, в якому просить суд не призначати ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Окрім того, враховуючи вищевикладені обставини та те, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем і до посадових обов`язків якого входить керування транспортними засобами,що є для нього в теперішніх умовах критично важливим, характеристику Військової частини НОМЕР_1 щодо обвинуваченого відповідно до якої командир Військової частини зазначає, що при позбавленні ОСОБА_4 права керування транспортними засобами це відобразиться на його військовій службі, Клопотання Командира Військової частини НОМЕР_1 не позбавляти обвинуваченого такого права через війну в країні і зважаючи, що право на керування транспортними засобами наразі забезпечує обвинуваченому оперативність та мобільність виконання бойових завдань,ефективне використання його службових властивостей, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Підстав для призначення такого додаткового покарання судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу за Висновком експерта № СЕ-19/105-22/3780-ІТ від 05 грудня 2022 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0000577, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 червня 2022 року складають 1132 грн 68 коп.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу за Висновком експерта № СЕ-19/105-22/3777-ІТ від 07 грудня 2022 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0000577, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 червня 2022 року складають 1132 грн 68 коп.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової транспортно трасологічної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-23/351-ІТ від 03 лютого 2023 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0000577, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 червня 2022 року складають 1132 грн 68 коп.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової автотехнічної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-25/520Ж-ІТ від 25 червня 2025 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0000577, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 червня 2022 року складають 2674 грн 20 коп.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової інженерно транспортної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-25/11882-ІТ від 22 серпня 2025 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0000577, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 червня 2022 року складають 2674 грн 20 коп.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової автотехнічної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-25/14624-ІТ від 16 жовтня 2025 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0000577, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 червня 2022 року складають 2674 грн 20 коп.

У відповідності до вимог частини 4 статті 174 КПК України «Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові».

У відповідності до положення ч.4 ст.174 КПК України та для можливості вирішення питання по речовим доказам, скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді.

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року на: вилучений в ході огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 17 червня 2022 року автомобіль марки «SSANG YONG ACTYON» реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_7 , який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , адреса АДРЕСА_2

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року на: вилучений в ході огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 17 червня 2022 року автомобіль марки «OPEL ZAFIRA» номерний знак НОМЕР_5 ( реєстраційний номер Польщі), VIN: НОМЕР_8 , фактичним законним користувачем якого є військовослужбовець Військової частини НОМЕР_6 водій 2-го Відділення 1 го взводу 5-ї роти ОСОБА_8 .

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 частина 2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Відповідно до частини 1 статті 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Виконання Вироку доручити Відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, РНОКПП: НОМЕР_9 , не є особою з інвалідністю, військовослужбовця військової служби за контрактом, командир роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «старший лейтенант», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу за Висновком експерта № СЕ-19/105-22/3780-ІТ від 05 грудня 2022 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0000577, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 червня 2022 року 1132 грн 68 коп. ( одна тисяча сто тридцять дві грн. 68 коп).

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, РНОКПП: НОМЕР_9 , не є особою з інвалідністю, військовослужбовця військової служби за контрактом, командир роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «старший лейтенант», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу за Висновком експерта № СЕ-19/105-22/3777-ІТ від 07 грудня 2022 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0000577, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 червня 2022 року 1132 грн 68 коп. ( одна тисяча сто тридцять дві грн. 68 коп).

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, РНОКПП: НОМЕР_9 , не є особою з інвалідністю, військовослужбовця військової служби за контрактом, командир роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «старший лейтенант», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави витрати на проведення судової транспортно трасологічної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-23/351-ІТ від 03 лютого 2023 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0000577, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 червня 2022 року 1132 грн 68 коп. ( одна тисяча сто тридцять дві грн. 68 коп).

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, РНОКПП: НОМЕР_9 , не є особою з інвалідністю, військовослужбовця військової служби за контрактом, командир роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «старший лейтенант», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-25/520Ж-ІТ від 25 червня 2025 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0000577, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 червня 2022 року 2674 грн 20 коп. ( дві тисячі шістсот сімдесят чотири грн. 20 коп).

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, РНОКПП: НОМЕР_9 , не є особою з інвалідністю, військовослужбовця військової служби за контрактом, командир роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «старший лейтенант», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави витрати на проведення судової інженерно транспортної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-25/11882-ІТ від 22 серпня 2025 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0000577, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 червня 2022 року 2674 грн 20 коп.( дві тисячі шістсот сімдесят чотири грн. 20 коп).

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, РНОКПП: НОМЕР_9 , не є особою з інвалідністю, військовослужбовця військової служби за контрактом, командир роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «старший лейтенант», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-25/14624-ІТ від 16 жовтня 2025 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0000577, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 червня 2022 року складають 2674 грн 20 коп.( дві тисячі шістсот сімдесят чотири грн. 20 коп).

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року на: вилучений в ході огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 17 червня 2022 року автомобіль марки «SSANG YONG ACTYON» реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_7 , який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , адреса АДРЕСА_2

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року на: вилучений в ході огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 17 червня 2022 року автомобіль марки «OPEL ZAFIRA» номерний знак НОМЕР_5 ( реєстраційний номер Польщі), VIN: НОМЕР_8 , фактичним законним користувачем якого є військовослужбовець Військової частини НОМЕР_6 водій 2-го Відділення 1 го взводу 5-ї роти ОСОБА_8 .

Речові докази по справі, а саме: вилучений в ході огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 17 червня 2022 року автомобіль марки «SSANG YONG ACTYON» реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_7 , який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0000577, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 червня 2022 року у якості речового доказу на підставі Постанови слідчого від 18 червня 2022 року,що зберігається на майданчику Збірного пункту затриманих машин ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України повернути фактичному законному користувачу ОСОБА_4 .

Речові докази по справі, а саме: вилучений в ході огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 17 червня 2022 року автомобіль марки «OPEL ZAFIRA» номерний знак НОМЕР_5 ( реєстраційний номер Польщі), VIN: НОМЕР_8 , який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0000577, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 червня 2022 року у якості речового доказу на підставі Постанови слідчого від 18 червня 2022 року,що зберігається на майданчику Збірного пункту затриманих машин ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України повернути фактичному законному користувачу ОСОБА_8 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя ОСОБА_1