Справа № 202/8337/25
Провадження № 1-кс/202/7786/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , до продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеногодо внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000308 від 18.10.2023 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Дніпропетровська, із середньою-спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації в посаді навідника 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просить продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №8 від 17.03.2022, старший солдат ОСОБА_8 призначений на посаду навідника 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлений на всі види забезпечення.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_9 , в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401 КК України, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, а отже суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про особливості несення військової служби у час воєнного стану.

Старший солдат ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Старший солдат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді навідника 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2023 року №380 вибув до лікувального закладу військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 на лікування з 27.08.2023 року на підставі направлення начальника медичної служби від 27.08.2023 року за №3497/531, однак до вищезазначеного лікувального закладу не прибув, а замість цього відразу після від`їзду з ПТД підрозділу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , яка на той момент дислокувалась поблизу АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану) вимкнув телефон та перестав виходити на зв`язок.

Також, старший солдат ОСОБА_9 не повернувся і в пункт тимчасової дислокації роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , яка на той момент дислокувалась поблизу АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану).

28.09.2023 року старший солдат ОСОБА_8 , навідник 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки повернувся з лікування до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) і надав медичні документи в підтвердження перебування на лікуванні, а саме: довідку з ТОВ «Рехаб Південь» від 26.09.2023 без номеру, в якій було зазначено, що ОСОБА_8 проходив лікування в Медичному центрі «Трансформація» з 21.09.2023 року по 26.09.2023 року.

Будь-яких інших документальних підтверджень щодо термінів перебування на лікуванні з 27.08.2023 по 20.09.2023 року (24 доби) і з 26.09.2023 по 28.09.2023 року (2 доби) старший солдат ОСОБА_9 не надав.

Таким чином, у період часу з 28.08.2023 до 28.09.2023 старший солдат ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд, та був незаконно відсутній на службі до 28.09.2023.

Враховуючи викладене, досудовим розслідуванням встановлено достатньо підстав для повідомлення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, вчинене в бойовій обстановці.

Відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 від 29.08.2025 відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

1) Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена у виді позбавлені волі від п`яти до десяти років позбавлення волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а у випадку доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному, загрожує реальне позбавлення волі. Наразі підозрюваний тривалий час переховується від органів досудового розслідування та суду.

2) Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: орган досудового розслідування вважає, що у разі повернення ОСОБА_12 до розташування військової частини, останній може, як у спосіб погроз так і реально впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення, які являються його співслужбовцями та командирами підрозділів, в якому останній проходив військову службу.

3) Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний має можливість, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що також підтверджується репутацію самого підозрюваного ОСОБА_12 , який, являючись військовослужбовцем, має «широкий» доступ до будь-якого виду зброї, яку може застосувати під час тиску на свідків. Крім того, під важелем понесення відповідальності, ОСОБА_9 , будучи діючим військовослужбовцем, якщо відносно останнього буде застосовано інший запобіжний захід, може самовільно залишити місце служби та взагалі територію України, що у свою чергу утворить самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 КК України.

Беручи до увагу, що органом досудового слідства встановлені докази скоєння підозрюваним ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, (згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином), а також те, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дозволить запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги викладене, доцільно продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і таким чином запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_9 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, викладені в описовій частині цього клопотання, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти цим ризикам

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Додатково пояснив, що він є військовослужбовцем та після бойового осколочного поранення має запалення гомілки, в зв`язку з чим перебуває на даний час проходить лікування у військовому госпіталі, самостійно пересуватися не може, термін лікування ще приблизно місяць. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник в судовому засіданні просив врахувати стан здоров`я підозрюваного, який на даний не може самостійно пересуватися та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного, дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що подане прокурором клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: актами службового розслідування, проведеного за фактом не`зявлення до військової частини без поважних причин, з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем, повідомленнями про вчинення кримінальних правопорушень, рапортом про виявлення відсутності у військовій частині, допитами військовослужбовців військової частини щодо самовільного залишення місця постійної дислокації військової частини та подальшої відсутності в військовій частині солдата ОСОБА_6 .

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні стороною обвинувачення надано достатньо доказів щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому докази, які є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри, не обов`язково мають бути настілки ж переконливими та повними, як докази на стадії висунення особі обвинувачення у вчиненні злочину або на стадії судового розгляду такого обвинувачення.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК України, в саме: можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на до 10 років, в зв`язку з чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на свідків, на думку слідчого судді, є доведеним, оскільки підозрюваному відомі анкетні дані свідків, в зв`язку з чим, перебуваючи на свободі, підозрюваний може шляхом погроз чи вмовлянь впливати на свідків з метою уникнення покарання.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Водночас, стороною обвинувачення слідчому судді не надано доказів того, що перебуваючи на волі, підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Таким чином, на думку слідчого судді, прокурором в судовому засіданні необґрунтована необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_14 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, враховуючи, особу підозрюваного, зокрема те, що він раніше не судимий, є військовослужбовцем Збройних Сил України та внаслідок отриманого бойового осколочного поранення зазнала ушкодження нижньої кінцівки, що спричинило запальний процес у ділянці гомілки. У зв`язку з наявним станом здоров`я військовослужбовець на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі. Самостійне пересування є неможливим через медичні показання та обмежену рухливість. Орієнтовний строк подальшого лікування, за попередніми висновками медичних фахівців, становить близько одного місяця. Вказані обставини значно зменшують встановлені судом ризики, в зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що для запобігання встановленим ризикам, достатньою мірою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків буде запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На переконання слідчого судді, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде гарантувати виконання підозрюваним на час досудового розслідування процесуальних обов`язків та зможе повною мірою запобігти встановленим ризикам.

Таким чином, у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити, застосувавши відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 199, 197, 369-372КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , наступні обов`язки, а саме:

- повідомляти суд про зміну місця проживання, військової служби;

- з`являтися за викликом до суду, прокурора;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення.

Негайно звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до військової частини в якій останній проходить військову службу, після закінчення лікування.

Ухвала слідчого судді діє по 26 грудня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1