Справа № 565/2112/25
Провадження № 1-кп/565/162/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області у підготовчому провадженні кримінальне провадження №0000270 від 18.07.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ Рівненської області, громадянина України, судимого вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.10.2023 за ч.1 ст.125 КК України до 100 годин громадських робіт, вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18.03.2024 за ч.2 ст.389, 71, 72 КК України до 1 року 1 дня обмеження волі, звільненого 31 грудня 2024 року з Городоцького виправного центру № 131 умовно-достроково за ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23.12.2024 на невідбутий термін 4 місяці 10 днів, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, на підставі угоди про визнання винуватості,

в с т а н о в и в:

17 липня 2025 року у достовірно не встановлений органом досудового розслідування час, проте не пізніше 18:44 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, таємно викрав належну ОСОБА_6 платіжну банківську карту Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_1 , яка згідно п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п.1.27 ч.1 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом та засобом доступу до банківського рахунку.

В подальшому ОСОБА_4 в м.Вараш Рівненської області умисно, таємно, діючи в умовах воєнного стану, введеного у встановленому порядку по всій території України, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, маючи доступ до належної ОСОБА_6 платіжної банківської карти АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , попередньо дізнавшись від ОСОБА_6 ПІН-код до неї, маючи намір на заволодіння наявними на картковому рахунку доступними для зняття коштами, здійснив крадіжку належних потерпілому ОСОБА_6 грошових коштів на загальну суму 25176,50 грн., а саме: 17 липня 2025 року о 18:44 год. шляхом проведення з використанням цієї банківської картки транзакції на суму 29,00 грн. як оплати за придбання товарів у магазині «Грибочок» по м-ну Вараш, 11 в м.Вараш Рівненської області; 17 липня 2025 року о 19:54 год. шляхом зняття грошових коштів у банкоматі АТ «Ощадбанк» № А1700032 по м-ну Будівельників, 45 в м.Вараш Рівненської області трьома транзакціями: двічі по 10000,00 грн. та один раз 5000,00 грн., а всього на загальну суму 25000,00 грн.; 17 липня 2025 року о 20:01 год. шляхом проведення з використанням цієї банківської картки транзакції на суму 147,00 грн. як оплати за придбання товарів у магазині «Вкусняшка» по м-ну Будівельників, 7-А в м.Вараш Рівненської області, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 25176,50 грн.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, а також за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційного документа.

29 серпня 2025 року між прокурором Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у порядку та на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з даною угодою, сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Сторонами угоди визначено узгоджене покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення: за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років; за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, з визначенням остаточного покарання на підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на п`ять років, із застосуванням ст.75 КК України та звільненням від відбування покарання з випробуванням. Угодою також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи у судовому засіданні в порядку ч.3 ст.474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, за умови надання потерпілим письмової згоди прокурору на її укладення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні також просив вказану угоду, укладену ним з прокурором, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з ст.12 КК України є тяжким злочином та проступком. Суд погоджується з правовою кваліфікацією, наданою діям ОСОБА_4 органом досудового розслідування та приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційного документа.

У своїй письмовій заяві від 29.08.2025 потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду на укладення та затвердження угоди про визнання винуватості прокурором зі ОСОБА_4 . Свою позицію потерпілий підтвердив під час підготовчого судового засідання.

Отже, суд переконався, що укладена угода відповідає вимогам закону.

У суду відсутні підстави для висновку, що умови укладеної угоди не відповідають інтересам суспільства, порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Шляхом опитування обвинуваченого суд переконався, що ОСОБА_4 правильно розуміє вид та розмір кримінального покарання, яке має понести за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України за умовами угоди. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань судом не встановлено.

Надані суду матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0000270 від 18.07.2025 свідчать про наявність фактичних підстав для визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , який на момент її укладення мав процесуальний статус підозрюваного.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України, зокрема, належну ОСОБА_6 банківську картку слід повернути потерпілому, диск з відеозаписами з камери спостереження, розміщеної біля банкомату зберігати при матеріалах кримінального провадження. Суд враховує, що питання долі визнаних речовими доказами грошових коштів в сумі 23750,00 грн., які належать ОСОБА_6 та були викрадені ОСОБА_4 шляхом зняття готівки з банківської картки потерпілого у банкоматі, вирішено в ухвалі слідчого судді Вараського міського суду Рівненської області від 31.07.2025, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення на них арешту та зобов`язано слідчого повернути їх ОСОБА_6 . Шляхом опитування в судовому засіданні потерпілого судом встановлено, що ухвала суду у цій частині виконана, і вказані грошові кошти на момент розгляду угоди про визнання винуватості ОСОБА_6 повернуті.

Під час досудового розслідування застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, ухвалою слідчого судді Вараського міського суду Рівненської області від 27.08.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до 30.09.2025 включно. Передбачені ст.203 КПК України підстави до негайного припинення дії запобіжного заходу відсутні, клопотань про скасування запобіжного заходу в порядку ст.331 КПК України учасники кримінального провадження суду не заявляли. За таких обставин у суду відсутні правові підстави для скасування застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу. Разом з тим, зважаючи на міру покарання, узгоджену прокурором з обвинуваченим, та беручи до уваги відсутність даних про допущення ОСОБА_4 порушень процесуальних обов`язків, визначених вищезазначеною ухвалою слідчого судді, у суду відсутні підстави також для ухвалення рішення про продовження дії запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. Відтак, застосований під час досудового розслідування до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням зазначених в ухвалі слідчого судді процесуальних обов`язків діє на строк, визначений вказаною ухвалою до 30.09.2025 включно.

Судові витрати у провадженні відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.100, 314, 373, 374, 394, 468 - 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Угоду про визнання винуватості, укладену 29 серпня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000270 від 18.07.2025 між прокурором Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років;

за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: банківську катку АТ «Комерційний банк «Приватбанк» № НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_6 , DVD-R-диск «Alerus DVD+R 4,7 Gb 120 min 16x» інд.№ 47440 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Вараський міський суд Рівненської області виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам провадження, що відповідно до ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.389-1 КК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1