УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/17497/25

Провадження № 1-кс/712/5996/25

29 грудня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м.Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 в інтересах Міністерства юстиції України на постанову прокурора відділу протидії порушення прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000176 від 13.03.2023 за ч.1, ч.2 ст.367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2025 року ОСОБА_4 в інтересах Міністерства юстиції України звернулась до слідчого судді зі скаргою на постанову прокурора відділу протидії порушення прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000176 від 13.03.2023 за ч.1, ч.2 ст.367 КК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що Міністерство юстиції України звернулося до Державного бюро розслідувань з заявою про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 367 КК України, невстановленими особами органів державної влади відносно громадянина ОСОБА_5 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків (істотної шкоди), внаслідок виплати заявнику відшкодування в розмірі 240050,25 грн (еквівалент 7500 євро) на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Тімшин та інші проти України». У вказаній справі заявник скаржився на неналежні умови тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор». Досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176 від 13.03.2023 (об`єднане), за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 і 2 ст. 367 КК України здійснювалось Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у місті Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві. Листом Черкаської обласної прокуратури від 17.12.2025 №20-751вих-25 на адресу Міністерства юстиції України надіслано постанову про закриття кримінального провадження від 17.12.2025, в зв`язку з відсутністю в діяннях службових осіб державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 367 КК України. Міністерство юстиції України вважає, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, передчасною та такою, що порушує норми КПК України з огляду на таке. З оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, вбачається, що досудове розслідування проведено неповно та однобічно.

Так, прокурором не було допитано у якості свідків осіб, які утримувались разом із заявником у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», стосовно умов тримання таких осіб, також не було допитано і самого заявника ОСОБА_5 , а також не було допитано інших заявників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , кримінальні провадження по яких були об`єднані в одне кримінальне провадження № 0000176. Прокурор обмежився лише допитом службових осіб ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» та начальницького складу вказаної установи, показання яких, на думку заявниці, не може об`єктивно свідчити про належне виконання службовими особами ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» своїх службових обов`язків та сумлінне ставлення до них. При цьому органом досудового розслідування не було перевірено конкретні обставини, які булі викладені в заяві ОСОБА_5 , поданої до Європейського суду з прав людини, які Суд вважав обґрунтованими та доведеними та на підставі яких Європейський суд дійшов до висновку, що умови в яких утримувався заявник були неналежними. Отже висновки прокурора, суперечать встановленим Європейським судом обставинам про те, що заявники тримались під вартою в неналежних умовах, при цьому, вставленні в рішенні Європейського суду обставини не потребують доведенню та не можуть бути переглянуті в рамках досудового розслідування, а відтак, його висновки про те, що умови тримання засуджених осіб, взятих під варту в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» нібито відповідають всім необхідним умовам не являються об`єктивними.

Так, окрім заявника ОСОБА_5 , на неналежні умови в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» скаржились також і інші особи, що констатовано у відповідних рішеннях Європейського суду з прав людини, внаслідок чого, зобов`язано державу здійснити відповідні виплати з державного бюджету на користь цих осіб.

Прокурор в постанові вказує, що заявник, під час перебування в ДУ «Черкаській слідчий ізолятор» не звертався зі скаргами на неналежні умови його перебування у вказаній установі. Натомість прокурор не бере до уваги те, що у поданій до Європейського суду скарзі ОСОБА_5 вказує, що мали місце випадки чинення тиску з боку адміністрації ДУ «Черкаській слідчий ізолятор» на ув`язнених і службові особи, у випадку надходження відповідних скарг, могли штучно створювати погіршення і без того неналежні умови тримання ув`язнених осіб. Посилання прокурора на те, що в камері, в якій утримувався ОСОБА_5 був проведений косметичний ремонт не можуть бути взяті до уваги, оскільки вбачається, що такий «ремонт» був проведений в 2022 році, тобто через два роки після відбуття ОСОБА_5 строку покарання. Заявниця вважає, що вказані обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення. Отже, при новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі (розшукові) та/ або інші процесуальні дії з приводу з`ясування обставин щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діях службових осіб ДУ «Черкаській слідчий ізолятор», в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, в залежності від встановлених даних прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів. Не встановлення винних осіб у такій категорії справ, підслідність яких відноситься до виключної компетенції Державного бюро розслідувань, позбавляє Міністерство юстиції України можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування збитків завданих Державному бюджету України внаслідок протиправних дій, бездіяльності (службової недбалості) державних органів.

На думку заявниці, прокурор передчасно та необґрунтовано припинив досудове розслідування, не врахувавши шкоди, яка була завдана державним інтересам, та неповно з`ясував обставини справи. На підставі вищевикладеного просиТЬ скасувати постанову прокурора від 17.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000176 від 13.03.2023 та зобов`язати уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури продовжити досудове розслідування.

Ухвалою від 23 грудня 2025 року відкрито провадження та розгляд скарги призначений у судовому засіданні 29 грудня 2025 року.

Заявник в судове засідання з розгляду скарги не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином шляхом доставлення судової повістки до Електронного кабінету у підсистемі ЄСІТС "Електронний суд". У наданій суду до суду 25.12.2025 заяві просить розглянути скаргу в її відсутінсть.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що заявник про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився та просив розглянути скаргу в його відсутність, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, слідчий суддя визнає можливим розгляд скарги у відсутність особи, яка подала скаргу, оскільки судом було забезпечено її процесуальне право на розгляд справи в її присутності.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, вказав, що проведене ретельне розслідування та за його наслідком прийняте мотивоване процесуальне рішення про закриття кримінальногго провадження.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Нормами ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст.84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

В ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебували матеріали кримінального провадження №0000176 від 13.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 і 2 ст. 367 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочато на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 21.02.2023 №757/5876/23-к, якою зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою Міністерства юстиції України від 06.01.2023. Відповідно до вказаної заяви рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Тімшин проти України» констатовано порушення статтей 3 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку із неналежними умовами тримання його під вартою та відсутністю в національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту.

Підставою внесення відомостей до ЄРДР була заява Заступниці Міністра з питань європейської інтеграції ОСОБА_15 від 06.021.2023р. про вчинення кримінального правопрушення за фактом встановлення ЄСПЛ у рішенні "Тімшин та інші проти України" за заявою ОСОБА_4 № 20776/20 від 10.06.2021р. неналежних умов тримання заявика під вартою ( відсутність свіжого повітря, цвіль, бруд у камері, обмежений доступу до душу, пасивне паління, переповненість), внаслідок чого зобов`язано Державу сплатити 7500 євро в якості відшкодування матеріальної і моральної шкоди та інших витрат. Детальна інформація викладена у заяві ОСОБА_4 № 2077/20, зокрема ОСОБА_4 з 26.08.2016р. станом на 22.04.2020р. утримувався у камері № 55 ДУ "Черкаський СІЗО" площею 24 кв.м, одночасно в даній камері з заявником утримувались 12 осіб, тобто на кожну особу припадало близько 2 метрів особистого простору, камера була вологою, вікна в камері не відкривались для провітрювання, штучна вентиляція не працювала, співкамерники постійно палили, в результаті в камері постійно стояли клуби тютютнового диму і заявник був змушений бути пасивним курцем, камера знаходилась в антисанітарних умовах, стіни покриті цвіллю, в камері мешкали миші, щури, клопи, воші, павуки, таргани, не зважаючи на скарги жодних заходів по їх виведенню не вживалось в камері відсутні необхідні санітарні зручності, постільна білизна не змінювалась у заявника понад 3 роки, для харчування використовувались неякісні продукти, прийняти душ дозволялось один раз на тиждень 10-15 хвилин.

17.12.2025 прокурором відділу протидії порушення прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 прийнято постанову про закриття кримінального провадження №0000176 від 13.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 367 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях службових осіб ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.367 КК України.

Відповідно до ст.ст. 283, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Під час розгляду вказаної скарги та дослідження матеріалів кримінального провадження встановлено, що постанова від 17.12.2025 не вмотивована належним чином, оскільки не містить повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, на які посилався заявник у заяві про вчинення кримінального правопорушення у співставленні до результатів проведених слідчих дій.

Зокрема, прокурором зазначено про недостатність державного фінансування витрат на забезпечення умов тримання під вартою та при оцінці дій відповідальних осіб щодо виконання службових обов`язків не зроблений висновок з посиланням на проведені у кримінальному провадженні слідчі дії щодо підтвердження або спростування факту неналежних умов тримання під вартою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за обставинами, вказаними у заяві про кримінальне правопорушеннята заявах зазначених осіб до ЄСПЛ.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що спірна постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні слідчому слід виконати необхідні дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність обставин, що виключають кримінальне провадження і в залежності від встановленого прийняти обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову прокурора відділу протидії порушення прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000176 від 13.03.2023 за ч.1, ч.2 т.367 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_14