Справа № 751/3710/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/709/25
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження №0000044 за апеляційною скаргою з додатками обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Чернігова, громадянки України, заміжньої, не працюючої, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, востаннє: 31.12.2024 року вироком Новозоводського районного суду міста Чернігова за ч. 1 ст. 190 КК України до одного року пробаційного нагляду;

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 та ч.1 ст. 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 31.12.2024 року та за сукупністю вироків, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту фактичного затримання.

Стягнуто із ОСОБА_7 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 3392 грн 64 коп.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 16.02.2025 року близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, та з метою особистого збагачення, будучи достеменно обізнаною про те, що Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено та діє до теперішнього часу, перебуваючи в автомобілі марки «ВАЗ2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться у користуванні ОСОБА_8 , який стояв за адресою: м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 59, діючи повторно, шляхом вільного доступу, переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає, із сидіння вказаного автомобіля, таємно викрала мобільний телефон марки «Redmi 13C Midnight Black 4GB RAM 128G ROM», вартістю 6530 грн, у чохлі марки «MAKE» до Xiaomi Redmi 13C/poco c65 Frame Black», вартістю 284 грн, а всього таємно викрала майна на загальну суму 6814 грн, що належить ОСОБА_9 , чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачена подала апеляційну скаргу з додатками, в якій просила змінити вирок суду першої інстанції та пом`якшити покарання, призначивши таке нижче від найнижчої межі встановленої за такий злочин.

В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи фактичні обставини та доведеність вини, вказує, що місцевий суд не у повній мірі врахував обставини, за яких вчинено злочин, зокрема та, що потерпілий є її знайомий, з дозволу якого вона була в автомобілі та у подальшому рефлекторно взяла мобільний телефон і покинула автомобіль, який потім продала за 1000 грн. Також просить врахувати, що потерпілий жодних претензій до неї не має, вона повернула те, чим заволоділа, щиро розкаялася у вчиненому, сприяла у розкритті злочину, тому вважає, що заслуговує на більш м`яке покарання. Також просить врахувати стан здоров`я, те, що вона перебуває на обліку у ЧОПНЛ з 2011 року із діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів Синдром залежності», з 2021 дотепер отримує замісну підтримуючу терапію, у звязку з чим мала бути проведена експертиза.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену, яка у судовому засіданні уточнила апеляційні вимоги, надала доповнення до апеляційної скарги, яку просила задовольнити із наведених підстав, урахувати наявність пом`якшуючих покарання обставин та просила застосувати положення ст. 69 КК України; думку прокурора, котра просила залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідженими у порядку, передбаченому статтею 349 КПК України, доказами, що не оспорюються в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що фактичні обставини справи, як і кваліфікація дій обвинуваченої, ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі статті 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю, її дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченій, то воно визначене судом із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оцінки обставин, які пом`якшують покарання, якими суд визнав активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, також урахував ту обставину, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення проти власності фізичної особи, будучи засудженою вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.12.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду. При цьому враховано дані про особу обвинуваченої, яка протягом року неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення дрібної крадіжки, стан її здоров`я, яка до лікаря психіатра не зверталася за допомогою, але зверталася в наркологічне відділення ЧОПНЛ з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, отримує замісну підтримувальну терапію.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченого санкцією статті КК України, на підставі ст. 69 КК України, можливе лише за умови наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при наявності позитивних даних про особу обвинуваченого.

Призначаючи обвинуваченій міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, форму вини, мотив, спосіб та характер вчиненого діяння, особу обвинуваченої, її вік, стан здоров`я, дані, що характеризують її особу, зокрема те, що остання на шлях виправлення не стала, та після засудження до пробаційного нагляду, вчинила новий злочин проти власності фізичної особи, а також ряд дрібних крадіжок, що свідчить про неможливість її виправлення без реальної міри покарання.

З огляду на такі обставини, колегія суддів вважає, що підстав для застосування положень ст. 69 КК України, як про те просить апелянт, не вбачається, оскільки попри наявність пом`якшуючих покарання ОСОБА_7 обставин, відсутність позитивних даних про її поведінку у соціумі, яка не підтвердила можливість виправлення в умовах відбування покарання у виді пробаційного нагляду та продовжила вчиняти правопорушення проти власності, свідчить про її суспільну небезпечність.

Колегія суддів приходить переконання, що призначене судом першої інстанції покарання у межах мінімальної санкції частини статті у виді позбавлення волі та остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання та особі обвинуваченої і є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Порушень під час розгляду справи місцевим судом вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для безумовного скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з додатками обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення їй її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4