Провадження № 1-кс/369/2934/25
УХВАЛА

10.10.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 08.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним клопотанням звернувся слідчий, в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого повну вищу освіту, працюючого на посаді директора Колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів №1» (), фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 днів. Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, в розмір 20 550 000 грн

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилався на те, що у провадженні слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000025 від 08.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється слідчою групою СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області у складі: слідчих СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області - ОСОБА_11 .

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області у складі прокурорів: ОСОБА_3 (старший групи прокурорів), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

У ході досудового розслідування кримінального провадження 08.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

Згідно з повідомленням про підозру ОСОБА_4 , працюючи на посаді директора Колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів №1» (), будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, шляхом зловживання своїм службовим становищем в червні 2024 року вчинив заволодіння бюджетними коштами Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області в особливо великих розмірах на загальну суму 20 550 000 грн за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 призначено з 06.09.2021 на посаду директора Колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів №1» () згідно з наказом по підприємству № 174-К від 05.09.2021.

Відповідно до Розділу 1 «Загальні положення» Статуту Колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів №1» (далі - Підприємство) в новій редакції 2022 року, Підприємство створене на підставі Законів України та діє відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, та інших законів та нормативних актів України, а також у відповідності зі Статутом Підприємства.

Згідно пунктів 1.1 1.3 вищевказаного Статуту засновники та власники Підприємства є фізичні особи та юридичні особи (члени Підприємства), які на правах власності мають паї Підприємства. Повне найменування підприємства - Колективне підприємство «Завод залізобетонних виробів № 1»; скорочене - КП «ЗЗБВ № 1». Юридична адреса: 39600, Україна, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Ярмаркова, 23.

Згідно з пунктами 2.1 та 2.2 Статуту Підприємства метою діяльності Підприємства є задоволення потреб народного господарства України продукцією, товарами та послугами і одержання від такої діяльності відповідного прибутку та задоволення на цій основі соціально-економічних інтересів засновників.

Предметом діяльності Підприємства є: виробництво товарного бетону та будівельного розчину; виробництво збірних залізобетонних і бетонних конструкцій і виробів; оптова та роздрібна торгівля промисловими та будівельними матеріалами; транспортно-експедиційні послуги на замовлення населення, будівництво та капітальний ремонт будинків, споруд, обладнання, проведення реставраційних та спеціальних робіт, а також інші види діяльності в межах чинного законодавства України.

Згідно п. 1 Розділу 3 «Юридичний статус підприємства» Статуту Підприємство є юридичною особою від дня його державної реєстрації, має відокремлене майно, самостійний баланс, поточний, валютний та інші рахунки в установах банків, печатку, штампи зі своїм найменуванням, фірмові бланки, товарний знак та інші реквізити.

Відповідно до пункту 5.1 Статуту Підприємство є власником майна, переданого в його власність Членами Підприємства, продукції, виробленої Підприємством в результаті господарської діяльності, одержаних доходів, іншого майна, набутого на законних підставах, кредитів банку, капітальних вкладів та інших джерел.

Статутний капітал Підприємства складається з паїв Членів Підприємства згідно Реєстру пайщиків Колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів № 1».

Таким чином, відповідно до ст. 81 Цивільного кодексу України Колективне підприємство «Завод залізобетонних виробів № 1» є юридичною особою приватного права.

Відповідно до пункту 8.1 Статуту органами управління Підприємства є Загальні збори Підприємства та директор.

Згідно з пунктом 8.3 Статуту директор здійснює керівництво поточною діяльністю Підприємства відповідно до рішень Зборів

До компетенції Директора відносяться всі питання діяльності Підприємства, крім тих, які чиним законодавством та цим Статутом віднесені виключно до компетенції Зборів, а саме: 1) керівництво поточною роботою Підприємства; 2) виконує рішення Зборів та дотримується цього Статуту; 3) самостійно укладає господарські договори та інші угоди; 4) розробляє пропозиції щодо внесення змін та доповнень до цього Статуту; 5) готує за дорученням Зборів пропозиції проектів рішень з питань, віднесених до виключної компетенції Зборів та інше; 6) керівництво роботою структурних підрозділів Підприємства, філій та представництв; 7) визначає умови оплати праці посадових осіб Підприємства, його дочірніх підприємств, філій та представництв; 8) розглядає і затверджує звіти про роботу структурних підрозділів Підприємства, філій та представництв; 8) вирішує питання підбору, підготовки та використання кадрів; 9) вирішує питання виконання Підприємством чинного законодавства.

Директор має право: представляти без довіреності інтереси Підприємства та вчиняти від його імені юридичні дії в межах компетенції, визначеної цим Статутом; видавати довіреності; відкривати та закривати поточні та інші рахунки у кредитних та банківських установах; укладати трудові договори, приймати на роботу, звільняти та накладати дисциплінарні стягнення на працівників Підприємства, визначати умови та встановлювати розміри оплати праці згідно з діючим законодавством України; розподіляти функціональні обов`язки між працівниками Підприємства; затверджувати штатний розклад та Правила внутрішнього трудового розпорядку; видавати накази та інші розпорядчі документи, обов`язкові для виконання будь-яким працівником Підприємства; здійснювати інші функції, які необхідні для забезпечення нормальної роботи Підприємства, у межах компетенції, передбаченої цим Статутом та згідно з чинним законодавством України; представляти інтереси Підприємства в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, вирішувати інші питання діяльності Підприємства.

До компетенції Директора віднесено рішення всіх питань діяльності Підприємства, які не віднесені з компетенції Загальних зборів.

Таким чином, будучи директором Колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів №1», ОСОБА_4 постійно обіймає на вказаному підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а тому відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України він є службовою особою вказаного підприємства.

При цьому досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні », який затверджено Законом Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний? стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також, подальшими Указами Президента Україні строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, останній раз до моменту вчинення кримінального правопорушення Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом Україні № 3684-ІХ від 08.05.2024 та згідно з яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб (до 12 серпня 2024 року).

Незважаючи на дію в Україні воєнного стану, усвідомлюючи вищевказані обставини, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора Колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів №1» (), здійснюючи на підприємстві повноваження, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майно, в умовах воєнного стану, шляхом зловживання своїм службовим становищем в червні 2024 року вчинив заволодіння бюджетними коштами Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області в особливо великих розмірах на загальну суму 20 550 000 грн за таких обставин.

Так, на основі проведеної публічної закупівлі за унікальним номером UA-2024-03-29-008022-a між Борщагівською сільською радою Бучанського району Київської області () в особі сільського голови ОСОБА_16 (замовник) та КП «Завод залізобетонних виробів №1» () в особі директора ОСОБА_4 (постачальник) укладено договір № 194 від 29.04.2024, предметом якого є передача та встановлення (монтаж) «Швидкоспоруджуваних захисних споруд цивільного захисту модульного типу (Код ДК 021:2015: 44210000-5 Конструкції та їх частини (Модульні переносні споруди))».

Згідно із п.1.1. Договору № 194 від 29.04.2024 (надалі- Договір) Постачальник зобов`язується до 31.05.2024 передати (доставити) та встановити (змонтувати) Замовнику товари, зазначені в Специфікації (включаючи земляні роботи), (надалі - Товар), а Замовник зобов`язується прийняти й оплатити такий товар в порядку та на умовах визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору Постачальник передає Замовнику товар, якість якого відповідає затвердженим стандартам України та/або технічним умовам підприємства-виробника, затвердженим на цю продукцію та має відповідний сертифікат якості/відповідності (ДСТУ 9195:2022 «Швидкоспоруджувані захисні споруди цивільного захисту модульного типу»), також товар повинен відповідати умовам Специфікації.

Ціна відповідно до договору становить: 21 920 000,00, у тому числі ПДВ 3 653 333,33 грн (п.3.1. Договору).

Строк поставки товару до 31.05.2024 (п. 5.1. Договору).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 27.05.2024 ціну договору змінено на 20 550 000,00 грн

Згідно додаткової угоди № 2 від 31.05.2024 строк поставки товару було продовжено до 05.06.2024.

Відповідно до п. 5.2. Договору № 194 від 29.04.2024, Специфікації (додатку № 1 до Договору), додаткової угоди № 1 від 27.05.2024 до вказаного Договору та Специфікації до цієї додаткової угоди, Постачальник повинен був здійснити встановлення (монтаж) наступних Швидкоспоруджуваних захисних споруд цивільного захисту модульного типу:

Швидкоспоруджувана захисна споруда цивільного захисту модульного типу (наземна, на 75 осіб) 1 комплект загальною вартістю 4 200 000 грн, за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Я. Мудрого, 1-Б (фактично на території Комунального закладу «Петропавлівсько-Борщагівський заклад дошкільної освіти комбінованого типу «Малятко» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області);

Швидкоспоруджувана захисна споруда цивільного захисту модульного типу (наземна, на 50 осіб) 1 комплект загальною вартістю 3 600 000 грн, за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Кооперативна, 1 (фактично на території Комунального закладу позашкільної освіти «Центр дитячої та юнацької творчості «АПЕЛЬСИН ПЛЮС» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області);

Швидкоспоруджувана захисна споруда цивільного захисту модульного типу (наземна, на 100 осіб) 1 комплект загальною вартістю 4 650 000 грн , за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 53-Б (фактично на території Комунального закладу «Софіївсько-Борщагівський заклад дошкільної освіти «Золотий колосок» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області);

Швидкоспоруджувана захисна споруда цивільного захисту модульного типу (наземна, на 200 осіб) 1 комплект загальною вартістю 8 100 000 грн, за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Паркова, 34-Б (фактично на території Комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей № 1 с. Петропавлівська Борщагівка» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області).

Згідно з п. 5.2 Договору Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Замовником по кількості і якості з моменту фактичного отримання Товару згідно умов Договору. Якість Товару повинна відповідати дійсним на дату отримання Товару ДСТУ.

Крім того, у відповідності до п. 6.3.2 Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити передачу Товару, якість якого відповідає умовам, визначеним цим Договором та нормативно-правовими актами України для такого Товару.

Згідно з п. 4.1. Договору, оплата за партію Товару здійснюється в Українській національній валюті - гривнях. Вид розрахунків - безготівковий, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний в цьому Договорі.

Розрахунки за Товар (партію Товару) Замовник здійснює протягом 15 календарних днів з моменту підписання документів отримання товару.

У відповідності до п. 5.3 Договору датою поставки Товару вважається дата передачі Постачальником Замовнику Товару згідно з підписаною Сторонами видаткової накладної.

Як встановлено досудовим розслідуванням, упродовж травня 2024 року Колективним підприємством «Завод залізобетонних виробів №1» вищевказані швидкоспоруджувані захисні споруди цивільного захисту модульного типу в кількості 4 комплектів було встановлено (змонтовано) за адресами, визначеними договором № 194 від 29.04.2024.

При цьому, згідно висновку експерта від 26.08.2025 за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, змонтовані вищевказані швидкоспоруджувані захисні споруди цивільного захисту модульного типу (ШСЗСЦЗ) не відповідають нормам ДСТУ та ДБН, а саме:

Швидкоспоруджувана захисна споруда цивільного захисту модульного типу (наземна, на 75 осіб) за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Я. Мудрого, 1-Б, - не відповідає вимогам п. 5.3, 6.4.3 ДСТУ 9195:2022 та вимогам п. 6.4 ДБН В.2.2-5:2023 (не забезпечує захист від зовнішнього іонізуючого випромінювання та заявленим у Паспорті на вказану ШСЗСЦЗ властивостям);

Швидкоспоруджувана захисна споруда цивільного захисту модульного типу (наземна, на 50 осіб) за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Кооперативна, 1, - не відповідає вимогам п. 5.3, 6.4.3, 6.4.7, ДСТУ 9195:2022, п. 6.4 ДБН В.2.2-5:2023 (не забезпечує захист від зовнішнього іонізуючого випромінювання та заявленим у Паспорті на вказану ШСЗСЦЗ властивостям, а також відстань від входів/виходів із захисної споруди до найвищого об`єкта будівництва менша за встановлені нормативи);

Швидкоспоруджувана захисна споруда цивільного захисту модульного типу (наземна, на 100 осіб) за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 53-Б, - не відповідає вимогам п. 5.3, 6.4.3 ДСТУ 9195:2022, п. 6.4 ДБН В.2.2-5:2023 (не забезпечує захист від зовнішнього іонізуючого випромінювання та заявленим у Паспорті на вказану ШСЗСЦЗ властивостям);

Швидкоспоруджувана захисна споруда цивільного захисту модульного типу (наземна, на 200 осіб) за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Паркова, 34-Б, - не відповідає вимогам п. 5.3, 6.4.3, 6.4.7 ДСТУ 9195:2022, п. 6.4 ДБН В.2.2-5:2023 (не забезпечує захист від зовнішнього іонізуючого випромінювання та заявленим у Паспорті на вказану ШСЗСЦЗ властивостям, а також відстань від входів/виходів із захисної споруди до найвищого об`єкта будівництва менша за встановлені нормативи.

Відповідно до висновків експертів від 09.09.2025 за результатами проведених судових експертиз в галузі цивільного захисту, всі вищевказані швидкоспоруджувані захисні споруди цивільного захисту модульного типу не відповідають вимогам правил безпеки життєдіяльності та цивільного захисту, їх використання може створити загрозу життю та здоров`ю учасникам освітнього процесу за наявності небезпечного фактору (впливу іонізуючого випромінювання), на захист від якого вказані об`єкти не розраховані, а використання двох таких споруд за адресами: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Кооперативна, 1 та АДРЕСА_2 , також може створити потенційну загрозу блокування входу для учасників освітнього процесу з ШЗСЦЗМТ у зв`язку із можливим обваленням будівлі/споруди, розташованої поруч.

Незважаючи на ці обставини, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора Колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів №1», постійно обіймаючи на вказаному підприємстві посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а тому відповідно до положень ч. 3 ст. 18 КК України будучи службовою особою, достовірно знаючи вимоги технічного завдання, усвідомлюючи надані йому повноваження та будучи обізнаним про свої обов`язки, здійснюючи керівництво поточною роботою підприємства згідно вимог його Статуту, усвідомлюючи те, що вищевказані швидкоспоруджувані захисні споруди цивільного захисту модульного типу встановлено з порушенням вимог ДСТУ 9195:2022 «Швидкоспоруджувані захисні споруди цивільного захисту модульного типу» та ДБН В.2.2-5:2023 «Захисні споруди цивільного захисту», а отже усвідомлюючи те, що вони не відповідають умовам п.п. 2.1., 5.2, 6.3.2 Договору № 194 від 29.04.2024, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану, розуміючи те, що підставою для отримання оплати за Договором № 194 від 29.04.2024 є наявність видаткової накладної, підписаної його сторонами, шляхом зловживання своїм службовим становищем, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, 06.06.2024 склав, підписав та завірив печаткою Колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів №1» видаткову накладну № 784 на загальну суму 20 550 000 грн (двадцять мільйонів п`ятсот п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.), в тому числі ПДВ - 3 425 000 грн (три мільйони чотириста двадцять п`ять тисяч гривень 00 коп.), умисно підтвердивши факт поставки товару (чотирьох швидкоспоруджуваних захисних споруд цивільного захисту модульного типу), якість якого відповідає умовам, визначеним Договором № 194 від 29.04.2024 та нормативно-правовими актами України для такого Товару, що не відповідає дійсності.

Вказану видаткову накладу надано Замовнику - Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 1-А, с. Петропавлівська Борщагівка Бучанського району Київської області, від імені якої видаткову накладну 06.06.2024 підписано Борщагівським сільським головою Бучанського району Київської області ОСОБА_16 .

На підставі вищевказаної видаткової накладної 08.06.2024 із розрахункового рахунку Борщагівської сільської ради (рахунок платника НОМЕР_1 ) на рахунок Комунального підприємства «Завод залізобетонних виробів №1» (рахунок отримувача UA 0002312) перераховано бюджетні кошти в загальній сумі 20 550 000 грн (двадцять мільйонів п`ятсот п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.).

Згідно з висновком експерта від 19.09.2025 за результатами проведення судової економічної експертизи, експертом документально підтверджено надлишково сплачені кошти Борщагівською сільською радою Бучанського району на розрахунковий рахунок Комунального підприємства «Завод залізобетонних виробів №1» по кожній придбаній швидкоспоруджуваній захисній споруді цивільного захисту модульного типу, які не відповідають нормам ДСТУ та ДБН, в загальному розмірі 20 550 000 грн.

Таким чином, діючи шляхом зловживання своїм службовим становищем, директор Колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів №1» ОСОБА_4 заволодів бюджетними коштами Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області в загальному розмірі 20 550 000 грн, заподіявши таким чином майнову шкоду на вказану суму, яка в 13 573 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, а тому відповідно до примітки 4 до ст. 185 КК України відповідне кримінальне правопорушення вчинено в особливо великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, обґрунтовується сукупністю зібраних доказів у кримінальному провадженні, а саме:

- договором № 194 від 29.04.2024, укладеним між Борщагівською сільською радою Бучанського району Київської області та КП «Завод залізобетонних виробів №1», предметом якого є передача та встановлення (монтаж) «Швидкоспоруджуваних захисних споруд цивільного захисту модульного типу (Код ДК 021:2015: 44210000-5 Конструкції та їх частини (Модульні переносні споруди))», додатками та додатковими угодами до вказаного договору;

- видатковою накладною № 784 від 06.06.2024;

- платіжною інструкцією № 587 від 06.06.2024;

- протоколами оглядів від 17.04.2025 та 06.08.2025;

- висновком експерта від 26.08.2025 за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи;

- висновками експертів від 09.09.2025 за результатами проведених судових експертиз в галузі цивільного захисту;

- висновком експерта від 19.09.2025 за результатами проведення судової економічної експертизи;

- показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та інших;

- установчими документами Колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів №1» () та іншими доказами в їх сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корупційного злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину корупційного злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, ОСОБА_4 з високим ризиком буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин (ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Вказані обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, оскільки тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

При оцінці вказаного ризику з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що підозрюваний фактично проживає в іншій області (м. Кременчук Полтавської області) порівняно із місцем проведення досудового розслідування (Бучанський район Київської області).

Наведене вище є достатньо вагомою підставою вважати про реальну можливість підозрюваним вчинити спробу уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слід зазначити наступне.

З огляду на той факт, що органом досудового розслідування наразі не відшукано всі документи та речі, які є доказами вчинення кримінального правопорушення, знаряддями вчинення кримінальних правопорушень, не допитано всіх свідків та не проведено інші слідчі та процесуальні дії, які є необхідними з метою проведення всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування, ОСОБА_4 може спробувати знищити, сховати, або спотворити вказані документи та речі, а також наприклад, чорнові записи або інші документи, з метою спотворення об`єктивної картини вчинення кримінального правопорушення та спроби уникнення кримінальної відповідальності.

В обґрунтування зазначеного ризику варто зауважити, що ОСОБА_4 тривалий час працює на посаді директора Колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів №1» (), у зв`язку із чим із застосуванням своїх зав`язків та вагомості посади може мати змогу впливу на осіб, в тому числі тих, які проходять службу в органах місцевого самоврядування. ОСОБА_4 може використати свій авторитет для впливу на таких осіб з метою знищення або приховання документів, які планується відшукати, вилучити, або зробити з них відповідні копії, оскільки до цього часу деякі з перелічених вище документів не долучено до матеріалів кримінального провадження.

Також наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання/роботи свідків та експертів, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановити всіх осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_4 буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань.

Так, в разі застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, таких як особиста порука чи особисте зобов`язання, орган досудового розслідування буде позбавлений можливості в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти його спілкуванню з іншими учасниками кримінального провадження, здійснення останнім впливу на свідків та експертів у кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Встановлено, що ОСОБА_4 не має важких захворювань, має соціальні родинні зв`язки, має постійний фінансовий дохід, що в сукупності дає підстави вважати, що розуміючи можливе призначене йому покарання, він може вчинити дії спрямовані на зміну місця проживання, а отже може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

З огляду на викладене, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме вимогам зазначеним у п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід надасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, у зв`язку із покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 178 КПК України, встановлено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З огляду на викладене, сторона обвинувачення вважає, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим, на думку сторони обвинувачення, існує реальний ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Застосування інших альтернативних запобіжних заходів не зможе запобігти всім вищевказаним ризикам з наступних причин:

- особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та обрання такого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, які виникли внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного, всебічного розслідування шляхом незаконного впливу на свідків з метою уникнення покарання, а також спробами ухилитися від слідства, та в подальшому, суду;

- особиста порука на адресу СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області та Бучанської окружної прокуратури Київської області не надходили письмові звернення осіб, які заслуговують на довіру та поручаються за підозрюваного, оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що окрім вище наведеного негативно характеризує його особистість;

- домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що такий запобіжний захід не може забезпечити відсутності можливості впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вищевказаних ризиків.

Таким чином, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Підставою застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину та наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що остання може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, розмір якої, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, має бути визначений в розмірі щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Європейський суд з прав людини вважає, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі» («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Розмір застави, визначений підозрюваному ОСОБА_4 повинен у повній мірі гарантувати виконання покладених на нього обов`язків. Цей розмір має бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від порушення встановлених процесуальними нормами та/або покладених судом на нього обов`язків, забезпечувала його належну процесуальну поведінку, та не була надмірною. Застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК України.

Зважаючи на тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, суму матеріальних збитків, завданих діями підозрюваного, які складають 20 550 000 грн, слідчий вважав, що розмір застави, який належить визначити, має бути не меншим за розмір матеріальних збитків, завданих діями підозрюваного, а саме: у розмірі 20 550 000 грн

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд його задовольнити. Стверджував про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, які продовжують існувати та не зменшились, строк досудового розслідування не завершився.

Підозрюваний та захисники в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що підозра та ризики, наведені прокурором, не обґрунтовані. Вважали достатнім застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Так, на думку сторони захисту ОСОБА_4 не заволодівав бюджетними коштами в загальному розмірі 20 550 000 грн, адже захисні споруди цивільного захисту модульного типу були поставлені замовникам, вони були якісними та відповідали вимогам, які ставилися до них договором, а також пройшли відповідні випробування. Вимоги, які висуваються до виготовленого товару прокурором, а саме: забезпечення захисту від іонізуючого випромінювання, не повинні стосуватися поставленого товару, а за неналежне розміщення укриття відповідальним є замовник. Підозрюваний має родину, малолітню дитину, є працевлаштованим, а отже має стійкі соціальні зв`язки та, зважаючи на необґрунтованість підозри, не переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду. Ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є безпідставним, адже протягом досудового розслідування, яке тривало з 2024 року сторона захисту надавала всі документи, що вимагав слідчий та прокурор. За час досудового розслідування підозрюваний не вчиняв незаконного впливу на свідків. Ризик незаконного впливу на експерта є також необґрунтованим, адже сторона захисту вже провела власні експертизи на спростування доводів слідчого та прокурора.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити клопотання з таких підстав.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що до клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного були долучені докази, які можуть свідчити про вчинення ним відповідного кримінального правопорушення, а отже про обґрунтованість підозри.

Суд вважає обґрунтованим посилання прокурора на наявність ризику, передбаченого п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний може переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що він може переховуватися з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, в якому підозрюється, у разі, якщо суд дійде висновку про винуватість останнього у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, за який законом, передбачено покарання, в тому числі у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, тому наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними, ніж кримінальне переслідування.

Водночас суд бере до уваги те, що підозрюваний має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, є працевлаштованим, а отже, вказані обставини змогли б запобігти ризику переховування підозрюваного від досудового розслідування та суду. Крім того, прокурором не наведені обставини, щодо порушення підозрюваним законних вимог слідчого чи прокурора протягом досудового розслідування.

Про наявність ризику того, що підозрюваний може впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні, свідчить те, що на даний час з такими особами проведені не всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні, вказані особи не були допитані судом безпосередньо, тож, з урахуванням обставин вчинення злочину, підозрюваний може впливати на таких осіб з метою зміни ними своїх показань.

Разом з тим, ризик того, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зважаючи на тривалість досудового розслідування, а також обізнаність підозрюваного про таке розслідування, з часом нівелюється. А отже, судом не встановлено наявність такого ризику на час розгляду цього клопотання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Оцінюючи можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, суд дійшов висновку про те, що, зважаючи на те, що підозрюваний має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, враховуючи тривалість досудового розслідування та обізнаність про нього підозрюваного, а також беручи до уваги ризики, встановлені судом, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, особистого зобов`язання, за обставин, що склалися, було б достатнім для їх запобігання.

Відповідно до ст. 178 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування до 08 грудня 2025 року з покладенням на нього певних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 176 - 179, 193, 194, 196, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 08.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування до 08 грудня 2025 року.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучається із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не спілкуватися без дозволу слідчого, прокурора зі свідками та експертами у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити, що у разі невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений 13 жовтня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1