ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5238/25 Номер провадження 11-сс/814/556/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора адвокатівОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 19 червня 2025 рокуу кримінальному провадженні №0000014,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання старшого слідчого ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000014 та наклав арешт на мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max», вилучений за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а також на належний їй автомобіль «Skoda Octavia», днз НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , вилучений під час обшуку за адресою: Хмельницька область, смт. Чемерівці, вул. Незалежності, буд.8.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про відповідність майна критеріям, що передбачені ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

При цьому зазначає, що клопотання про арешт майна всупереч приписам ч.5 ст.171 КПК України подано слідчим з пропуском встановленого 48-годинного строку, а слідчий не порушував питання про поновлення пропущеного строку.

Стверджує про невідповідність вилученого майна критеріям, що передбачені ст.98 КПК України.

Зауважує, що твердження слідчого про те, що вилучений автомобіль надано в якості неправомірної вигоди батьку ОСОБА_9 ОСОБА_11 не підтверджено жодними доказами, а висновки, що мобільний телефон може мати значення для досудового розслідування, побудовані на припущеннях.

Вказує, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Зазначає про те, що вилучений у ОСОБА_9 транспортний засіб є єдиним в родині, а заборона користуватись ним становитиме істотний тягар для власника майна, оскільки ОСОБА_9 має дитину з інвалідністю, яка потребує надання регулярної медичної допомоги та постійних візитів до лікарів.

Наголошує, що родина ОСОБА_9 мала офіційні доходи, які надавали можливість придбати вилучений транспортний засіб, що спростовує доводи сторони обвинувачення про відсутність легальних джерел його придбання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до п.3 ч.1ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з приписами ст.412 цього Кодексу істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Частиною 1 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п.1 ч.2 вказаної статті Кодексу арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

В такому випадку, на підставі ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів провадження видно, що слідчими ГУ НП в Полтавській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366-2, ч.1 ст.359 та ч.3 ст.368 КК України, за фактами подання начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 до НАЗК декларації про доходи та майно за 2023 рік, у якій зазначено завідомо недостовірні відомості щодо належного його дружині житлового будинку, земельної ділянки та квартири; незаконного придбання ОСОБА_11 спеціального технічного засобу для зняття аудіоінформації та розміщення вказаного технічного засобу у телевізорі «Samsung» LED T4300 HD в кабінеті заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 ; отримання ОСОБА_11 під час перебування на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 неправомірної вигоди у великому розмірі за невчинення мобілізаційних заходів в інтересах посадових осіб та керівників підприємств, розташованих на території Кременчуцького району Полтавської області.

12 червня 2025 року під час обшуків слідчим виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro Max» та автомобіль «Skoda Octavia», днз НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_9 .

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вилучений під час обшуку мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max» з огляду на те, що це майно відповідає критеріям, встановленим у ст.98 КПК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегія суддів не вбачає.

Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя зобов`язав після проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень із зазначеним телефоном повернути його власнику.

Доводи апеляційної скарги про необхідність скасування судового рішення з огляду на порушення слідчим строку звернення з клопотанням про накладення арешту на майно до слідчого судді є непереконливими.

Згідно з приписами ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі статті 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Разом з тим, такої підстави для відмови в арешті майна як пропущення строку звернення з клопотанням КПК України не передбачено ні серед умов, які враховуються при вирішенні питання про арешт майна як речових доказів, ні серед підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт.

Отже, сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає завданням кримінального провадження. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, не позбавляє таке майно доказової (у разі його арешту як речового доказу) чи забезпечувальної "сили" (при забезпеченні цивільного позову чи можливої конфіскації) в кримінальному провадженні, тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для арешту автомобіля є слушними.

Обґрунтовуючи рішення про арешт автомобіля «Skoda Octavia», днз НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , слідчий суддя зазначив, що вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Проте, такі висновки слідчого судді в даному випадку є помилковими.

Так, згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В матеріалах клопотання слідчого та в ухвалі слідчого судді відсутнє обґрунтування того, яким чином вилучений автомобіль в даному випадку може бути речовим доказом у кримінальному провадженні за фактом декларування ОСОБА_11 недостовірної інформації, що стосується належного його дружині ОСОБА_13 житлового будинку, земельної ділянки та квартири, а також незаконного придбання ним та використання спеціальних технічних засобів отримання інформації.

Вказівка слідчого у клопотанні про одержання ОСОБА_11 як службовою особою неправомірної вигоди у виді автомобіля «Skoda Octavia» за дії в інтересах ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», є непереконливою.

Як видно з матеріалів провадження, ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» ще 04 жовтня 2024 року реалізувало цей автомобіль ОСОБА_14

ОСОБА_9 придбала транспортний засіб у ОСОБА_14 01 лютого 2025 року, тобто до початку досудового розслідуваннякримінального провадження №0000014 від 18 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України, зафактом декларування ОСОБА_11 недостовірної інформації, що стосується належного його дружині ОСОБА_13 житлового будинку, земельної ділянки та квартири.

02 травня 2025 року до ЄРДР за вказаним номером внесено відомості про здійснення досудового розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Як вказано у витягу з ЄРДР, під час супроводження матеріалів досудового розслідування №0000014 від 18 лютого 2025 року виявлено, що ОСОБА_11 , перебуваючи на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , користуючись своїм службовим становищем, систематично отримував неправомірну вигоду у великому розмірі за невчинення мобілізаційних заходів в інтересах посадових осіб та керівників підприємств, розташованих на території Кременчуцького району Полтавської області.

Відповідно до витягу з ЄРДР, про підозру у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено.

Рішення слідчого судді не містить належного обґрунтування, що вказаний автомобіль набутий кримінально протиправним шляхом або отриманий ОСОБА_9 внаслідок вчинення кримінальних правопорушень у даному провадженні. Тим більше, що відносно власника автомобіля кримінальне провадження №0000014 не здійснюється.

Також колегія суддів враховує, що долучені до матеріалів провадження документи підтверджують наявність у родини ОСОБА_9 доходів для придбання автомобіля «Skoda Octavia» 2017 року випуску.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає визначених кримінальним процесуальним законом підстав для накладення арешту на автомобіль і вважає за необхідне в цій частині ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт цього транспортного засобу.

Отже, апеляційну скаргу представника власника майна необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.405, ст.407, ст.412 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 19 червня 2025 року у кримінальному провадженні №0000014 в частині накладення арешту на автомобіль «Skoda Octavia», днз НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000014 про накладення арешту на автомобіль «Skoda Octavia», днз НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , що вилучений під час обшуку за адресою: Хмельницька область, смт. Чемерівці, вул. Незалежності, буд.8.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4