Справа номер №303/135/26
Провадження №1-кс/303/38/26
УХВАЛА

Іменем України

про застосування запобіжного заходу

09 січня 2026 року місто Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

старшого слідчої СВ Мукачівського РУП ГУНП ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 січня 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в :

09 січня 2026 року старший слідчий СВ Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 перебуваючи в місті Мукачеві, маючи умисел, направлений на незаконне відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, в період часу з 20:00 години 07 січня 2026 року по 21:00 години 07 січня 2026 року вчинив грабіж стосовно потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за наступних обставин.

07 січня 2026 року, близько 20:25 години, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, знаючи що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого продовжено, перебуваючи біля будинку 7В по вулиці Університетська, що в місті Мукачеві, підійшли до потерпілого ОСОБА_9 з переду, та висунули йому вимогу про передачу їм всіх грошових коштів, які наявні у нього, з погрозою подальшого застосування насильства відносно нього у разі не виконання такої вимоги. В цей час ОСОБА_6 почергово з ОСОБА_8 здійснював стосовно потерпілого психологічний тиск та пред`являв вимоги щодо передачі грошових коштів.

В подальшому ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , діючи за передньою змовою, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані одним єдиним злочинним умислом і направлені на відкритому заволодінні майном потерпілого, а саме грошових коштів, почали наносити удари руками зажатими в кулак в область голови та обличчя потерпілого, чим самим відповідно до відповіді з КНП «Лікарня Святого Мартина» №34 від 08 січня 2026 року, спричинили потерпілому ОСОБА_9 , тілесних ушкоджень у вигляді забою м`яких тканин обличчя, закритого перелому кісток носа без зміщення, після чого, потерпілий ОСОБА_9 віддав їм грошові кошти, які у нього були, а саме 500 гривень, які в подальшому передав ОСОБА_8 . Після чого, останні покинули місце вчинення кримінального правопорушення, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином дії, ОСОБА_6 , кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану.

Крім цього, 07 січня 2026 року, близько 20:30 години, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, знаючи що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого продовжено, перебуваючи біля будинку 5Д по вул. Університетська , що в м. Мукачеві, підійшли до потерпілого ОСОБА_10 з переду, та висунули йому вимогу про передачу їм всіх грошових коштів, які наявні у нього та мобільного телефону, з погрозою подальшого застосування насильства відносно нього у разі не виконання такої вимоги. В цей час ОСОБА_6 почергово з ОСОБА_8 здійснював стосовно потерпілого психологічний тиск та пред`являв вимоги щодо передачі грошових коштів та мобільного телефону.

В подальшому ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , діючи за передньою змовою, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані одним єдиним злочинним умислом і направлені на відкрите заволодіння майном потерпілого, а саме мобільного телефону, почали наносити удари руками зажатими в кулак в область голови та обличчя потерпілого, чим самим відповідно до відповіді з КНП «Лікарня Святого Мартина» №34 від 08 січня 2026 року, спричинили потерпілому ОСОБА_10 , тілесних ушкоджень у вигляді травми голови та струсу головного мозку, від яких, потерпілий ОСОБА_10 впав на землю та випустив з рук власного мобільного телефону марки «Iphone 13 Pro Gold», вартість якого згідно показів потерпілого становить 25 000 гривень, який ОСОБА_8 підібрав і сховав до кишені. Про те, реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд не зумів, у зв`язку з тим, що потерпілий ОСОБА_10 вихватив з кишені вище вказаний мобільний телефон та втік з місця події.

Таким чином дії, ОСОБА_6 , кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 15 - частини 4 статті 186 КК України закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану.

Так, 07 січня 2026 року, близько 20:35 години, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, знаючи що відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого продовжено, перебуваючи біля будинку 5Д по вулиці Університетська, що в місті Мукачеві, підійшли до потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з переду, та висунули їм вимогу про передачу їм всіх грошових коштів, які наявні у них, з погрозою подальшого застосування насильства відносно них у разі не виконання такої вимоги. В цей час ОСОБА_6 почергово з ОСОБА_8 здійснювали стосовно потерпілих психологічний тиск та пред`являв вимоги щодо передачі грошових коштів. На що потерпілі відповіли що не мають з собою грошових коштів у готівковій формі.

В подальшому ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , діючи за передньою змовою, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані одним єдиним злочинним умислом і направлені на відкритому заволодінні майном потерпілого, а саме грошових коштів, почали наносити удари руками зажатими в кулак в область голови та обличчя потерпілого ОСОБА_11 , чим самим відповідно до відповіді з КНП «Обласна дитяча лікарня» №51/01-03 від 08 січня 2026 року, спричинили потерпілому ОСОБА_11 , тілесних ушкоджень у вигляді забою м`яких тканин нижньої щелепи зліва, садно підочноямкової ділянки зліва, забійно-рвана рана губи по внутрішній поверхні зіва.

Надалі, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 діючи за передньою змовою, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані одним єдиним злочинним умислом і направлені на відкритому заволодінні майном потерпілого, висунули вимогу про преказання грошових коштів на банківську картку якою користується ОСОБА_6 , після чого, потерпілий ОСОБА_11 переказав грошові кошти, а саме 700 гривень, а потерпілий ОСОБА_12 переказав грошові кошти, а саме 1000 гривень. Після чого, останні покинули місце вчинення кримінального правопорушення, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

В сукупності ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 4 статті 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану та частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 186 КК України закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану.

Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 січня 2026 року за №0000025 кваліфікація частина 2 статті 15 - частини 4 статті 186 та частина 4 статті 186 КК України.

08 січня 2026 року о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , затримано в порядку статті 208 КПК України

08 січня 2026 року прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_13 у межах досудового розслідування погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_14 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, що обґрунтовується здобутими в ході досудового слідства доказами: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 , протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 , протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_15 , протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_16 від 07 січня 2026 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 08 січня 2026 року, протоколом огляду місця події; протоколами впізнання осіб за фотознімками та іншими зібраними доказами у їх сукупності.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 , може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків експерта, спеціаліста, впливати на понятих у цьому ж кримінальному провадженні, а також на осіб, яких необхідно встановити та допитати в якості свідків з метою дачі, зміни ними показів на його користь. Також ОСОБА_6 будучи на волі матиме можливість застосувати насильство чи інший тиск сам, чи за участі своїх знайомих, до потерпілих, свідків, тобто наявний ризик, передбачений пунктом 3 частиною 1 статті 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання просили задоволити, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Підстави для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням обставин вчиненого ним кримінального правопорушення відсутні, тому просили застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді тримання під вартою. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Законний представник ОСОБА_7 також, просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої доводи захисник мотивував тим, що ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, просила застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доводи прокурора та слідчого про необхідність задоволення клопотання, думку підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слід прийти до наступного.

Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Клопотання слідчого, яке надійшло до суду відповідає вимогам КПК України.

08 січня 2026 року прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_13 в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000025 від 08 січня 2026 року погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

Підозрюваний копію клопотання та матеріалів, що обґрунтовують його обвинувачення отримав 08 січня 2026 року, що стверджується його особистим підписом з участю захисника,законного представника.

Слідчий зазначив, відповідно до статті 176 КПК України до підозрюваної особи можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Надані стороною обвинувачення докази та матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 15 - частини 4 статті 186 та частиною 4 статті 186 КК України.

Обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Як зазначено вище ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 15 - частини 4 статті 186 та частиною 4 статті 186 КК України, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний усвідомлює тяжкість висунутої підозри, категорію вказаного кримінального правопорушення, суспільний резонанс, а також те, що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі та його реальне відбування у місцях позбавлення волі, відсутність стійких соціальних зв`язків, що дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, в тому числі шляхом виїзду за кордон.

Крім того, доведено що підозрюваний незаконно впливати на потерпілих та свідків експерта, спеціаліста, впливати на понятих у цьому ж кримінальному провадженні, а також на осіб, яких необхідно встановити та допитати в якості свідків з метою дачі, зміни ними показів на його користь. Будучи на волі матиме можливість застосувати насильство чи інший тиск сам, чи за участі своїх знайомих, до потерпілих, свідків, тобто наявний ризик, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Пунктами 3,4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, визначено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що відповідно до статті 176 КПК України до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та при розгляді клопотання довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, наявність достатніх даних, що існує ризик переховування від органу досудового слідства, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та можливість призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки неможливо, так як при обранні вказаного заходу, підозрюваний може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів чи відмови від їх дачі, осіб, які б поручились за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків та які викликають довіру суду не встановлено. Також недоцільно обрати щодо ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, виходячи із вищезазначених доведених у ході розгляду клопотання обставин, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження переконується, що більш м`який запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_6 , буде недостатнім для запобігання ризикам, які навів слідчий, тому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Між тим, відповідно до статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Отже, з урахуванням всіх обставин, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до частини 4 статті 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вважаю за необхідне визначити розмір застави у межах 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до частини 4 статті 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

З урахуванням наведеного вище, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначенням альтернативного запобіжного заходу, з стосовно підозрюваного підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 131,132,182-184,194,196,206,372,395 КПК України слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 січня 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15 - частини 4 статті 186 та частиною 4 статті 186 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, розмір застави у межах 20 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560 гривень (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом дії ухвали. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти, повідомивши про це Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

У разі внесення застави, відповідно до частини 5 статті 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатись за межі міста Мукачево, Мукачівського району, Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

- утриматися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти)

для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При невиконанні обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк тримання під вартою відраховувати з моменту затримання з 08 січня 2026 року.

Термін дії ухвали закінчується 08 березня 2026 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_17