ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1131/26 Справа № 932/5845/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 22 січня 2026 року у кримінальному провадженні № 0000485 від 16 вересня 2022 про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 255, частиною 3 статті 27 частиною 4 статті 28 частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 22 січня 2026 року задоволено клопотання прокурора, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до 22 березня 2026 року включно, залишивши без змін раніше визначений судом розмір застави і обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків. Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на домашній арешт із забороною залишати житло з 22-00 години до 07-00 години, із покладанням відповідних обов`язків - залишено без задоволення.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені тяжкого та особливо тяжкого умисних злочинів, усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності вини може переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих, ризики на час розгляду клопотання не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати.

Судом враховано тяжкість обвинувачення, високий ступінь суспільної небезпеки, відомості про особу обвинуваченого, тому підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу суд першої інстанції не вбачає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло у період доби з 22-00 години по 07-00 годину, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що прокурором не обґрунтовано та не доведено в суді під час розгляду справи ризики, яким повинен запобігти саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, об`єктивність та неупередженість судового розгляду, на думку захисника, може бути забезпечена більш м`яким запобіжним заходом.

Наголошує щодо вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які прямо не свідчать, що останній міг вчинити кримінальне правопорушення, щодо відомостей про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, щодо міцності соціальних зв`язків та перебування на його утриманні малолітньої дитини з інвалідністю.

Разом з цим зазначає, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2023 частково задоволено цивільний позов ОСОБА_9 (потерпілий у кримінальному провадженні) до ОСОБА_7 про стягнення боргу. Саме за цим рішенням суду встановлено обставини кримінальної справи. 05.04.2024 ОСОБА_9 знову звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_7 про стягнення іншого боргу, однак розгляд цивільної справи за цим позовом за клопотанням позивача було зупинено.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити на викладених у ній підставах.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, наголошувала на наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За вимогами ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.

В провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра перебуває вищевказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст.255, ч. 3 ст.27 ч. 4 ст.28 ч. 4 ст. 190 КК, яке перебуває на стадії судового розгляду.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває вже на стадії судового розгляду і ОСОБА_7 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 199, 331 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого та доводи захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК правильно врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , які відповідно до ст. 12 КК України за ч. 4 ст. 190 КК відноситься до категорії тяжких злочинів, а за ч. 2 ст. 255 КК відноситься до категорії особливо тяжких злочині та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду, що ОСОБА_7 усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватися від суду, що дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме переховування від суду.

Разом з цим, суд першої інстанції вірно враховуючи серйозність пред`явленого йому обвинувачення та стадію судового провадження, коли судом розпочато дослідження доказів, потерпілі та свідки сторони обвинувачення не допитані судом, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_7 впливу на вказаних осіб, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, що ОСОБА_7 може впливати на свідків та потерпілих.

Апеляційний суд наголошує, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує ведення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, іншого запобіжного заходу, що може значно ускладнити органам правопорядку вжиття заходів реагування на таку поведінку обвинуваченого та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Також, судом першої інстанції враховано характер кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини стосовно того, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, з чим погоджується колегі ясуддів апеляційної інстанції.

Апеляційний суд враховує, що наразі кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду і оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають лише характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Всі обставини, досліджені в ході судового засідання, у сукупності не дають достатні підстави про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

Вищевикладеним спростовуються твердження сторони захисту про недоведеність прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має міцні соціальні зв`язки, одружений, добре характеризується та має на утриманні дитину, яка є особою з інвалідністю, колегія суддів враховує характер пред`явленого обвинувачення, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, які на даний час не зменшились, судовий розгляд триває, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та доцільним у даному кримінальному провадженні для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечення належного судового розгляду в розумний строк.

Крім того, наявні обставини та позитивні характеристики особи обвинуваченого, вказані захисником, не мали стримуючого впливу на повіденку обвинуваченого.

Також, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28.10.2025 ОСОБА_7 визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, в тому числі, з урахуванням особи обвинуваченого, який позитивно характеризується, має на утриманні дитину, яка є особою з інвалідністю, наявності інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 одного епізоду злочинної діяльності, тривалості кримінального провадження та його майнового стану.

Викладені обставини у сукупності свідчать про те, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим і з такими висновками погоджується апеляційний суд та не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Разом з цим, доводи сторони захисту про те, що рішенням суду частково задоволено цивільний позов ОСОБА_9 (потерпілий у кримінальному провадженні) до ОСОБА_7 про стягнення боргу та саме за цим рішенням суду встановлено обставини кримінальної справи, апеляційний суд оцінює критично та вважає, такими, що не мають вирішального значення під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою особи обвинуваченого.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах, необхідних для вирішення питання в порядку ст. 331 КПК та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 22 січня 2026 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4