Провадження № 1-кс/643/6317/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівський районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 в режимі відеоконференції, розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову слідчого Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 від 29.10.2025 у кримінальному провадженні № 0003026 від 12.11.2024 про відмову у допиті свідка - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 стосовно обставин укладення та нотаріального посвідчення Договору про виділ нерухомого майна від 31.07.2021, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зареєстрованого в реєстрі за № 2959, а також стосовно пояснень зазначених осіб про необхідність укладення вказаного Договору, -

встановив:

До слідчого судді 06.11.2025 надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову слідчого Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 від 29.10.2025 у кримінальному провадженні № 0003026 від 12.11.2024 про відмову у допиті свідка - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 стосовно обставин укладення та нотаріального посвідчення Договору про виділ нерухомого майна від 31.07.2021, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зареєстрованого в реєстрі за № 2959, а також стосовно пояснень зазначених осіб про необхідність укладення вказаного Договору. У скарзі заявник просив визнати протиправною бездіяльність слідчого СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області щодо відмови у проведенні допиту, на думку заявника скарги, ключового свідка - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 стосовно обставин укладення та нотаріального посвідчення Договору про виділ нерухомого майна від 31.07.2021, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зареєстрованого в реєстрі за № 2959, а також стосовно пояснень зазначених осіб про необхідність укладення вказаного Договору; скасувати постанову слідчого СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 від 29.10.2025 про відмову у допиті зазначеного свідка; зобов`язати слідчого СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 допитати в якості свідка зазначену особу.

В обґрунтування позиції заявник зазначає, що постановою слідчого СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 від 06.10.2025 відмовленно в задоволенні клопотання адвоката потерпілого ОСОБА_4 про пред`явлення підозри ОСОБА_9 .

У зв`язку з даними обставинами адвокатом потерпілого ОСОБА_4 було подано клопотання про допит в якості свідка приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 стосовно обставин укладення та нотаріального посвідчення Договору про виділ нерухомого майна від 31.07.2021, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зареєстрованого в реєстрі за № 2959, а також стосовно пояснень зазначених осіб про необхідність укладення вказаного Договору.

Заявник зазначає у скарзі, що в результаті відмови в задоволенні клопотання про допит свідка слідчий не виконав всіх необхідних слідчих дій, спрямованих на повне і всебічне з`ясування обставин, які мають значення для провадження. Ігнорування цих обставин, а саме не проведення допиту ключових свідків, не вивчення матеріалів судових справ, які на думку заявника беззаперечно свідчать про факт вчинення злочину, призводить до порушення основоположних завдань кримінального провадження встановлення істини, притягнення винних до відповідальності, захисту прав потерпілих.

Адвокат зазначає, що норма ст. 552 КПК України передбачає та допускає проведення допиту свідка через механізм здійснення запиту про міжнародну правову допомогу. Слідчий зобов`язаний був ініціювати направлення запиту про міжнародну правову допомогу через центральні органи України. Відтак заявник вважає, що відмова слідчого у проведенні слідчої дії лише на підставі того, що особа перебуває за кордоном, свідчить про свідому бездіяльність слідчого ОСОБА_6 , що виразилася у невикористанні правових механізмів, передбачених КПК України, що є прямим порушенням вимог КПК України.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 06.11.2025 за скаргою відкрито провадження, призначено дату судового розгляду, у судове засідання викликано учасників, витребувано матеріали кримінального провадження № 0003026 від 12.11.2024.

10.11.2025 витребувані матеріали кримінального провадження в двох томах надійшли від Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Уповноважена службова особа Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області в судове засідання не з`явилася. Слідчим було подано заяву про розгляд клопотання без його участі. Неявка уповноваженої службової особи суб`єкта оскарження не є перешкодою для розгляду справи, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.

У судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 виступила з промовою, у якій зазначила аргументи, тотожні викладеним в скарзі, скаргу підтримала, просила задоволити.

Слідчий суддя, заслухавши представника заявника скарги, ознайомившись з матеріалами скарги, матеріалами витребуваного кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Нормою ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Нормою ч. 3 ст. 110 КПК України врегламентовано, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Також слід зауважити, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, діючи в межах дискреції, з урахуванням засад спеціально дозвільного принципу, при якому дозволено лише те, що прямо встановлено законом, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України).

При цьому навіть способи судового контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

Наведене цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні по справі «Аль Фаєд проти Франції» (заява № 38501/02) від 02.10.2007 зазначив, що розбіжності, що виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Окрім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями, слідчими під час провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу у контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України, слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Така слідча дія як допит, згідно ч. 1 ст. 224 КПК України, проводиться за місцем проведення досудового розслідування або в іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати. Кожний свідок допитується окремо, без присутності інших свідків.

Слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній (ч. 6 ст. 223 КПК України).

Обов`язковою умовою проведення слідчої дії, відповідно до ч. 2 ст. 223 КПК України, виступає, наявність підстав. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

У клопотанні адвоката потерпілого від 28.10.2025 не наведено достатніх відомостей щодо того, що проведенням допиту приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 мета кримінального провадження буде досягнута. Більше того, у клопотанні не зазначено, на підставі якої норми заявник клопотання про допит вважає, що нотаріус може бути допитаний у якості свідка в кримінальному провадженні, адже нормою ст. 65 КПК України чітко визначено коло осіб, котрі не підлягають допиту як свідки.

Водночас в судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 не пояснила, чому заявник наполягає на допиті нотаріуса в якості свідка, враховуючи, що свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань. Однак як вбачається з матеріалів витребуваного кримінального провадження, в кримінальному провадженні № 0003026 від 12.11.2024 обставини укладення та нотаріального посвідчення Договору про виділ нерухомого майна від 31.07.2021 не є тотожними обставинам, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, так як перебувають в цивільно-правовій площині сфери приватного права.

Таким чином, в кожному окремому випадку слідчий повинен оцінити предмет звернення та застосувати до особу таку належну процедуру, перспектива застосування якої дасть змогу досягти завдань конкретного кримінального провадження та не дозволить витратити процесуальний ресурс держави без належних на то підстав.

Так, на досудовому провадженні за п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України серед іншого може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Таким чином ключовим у вирішенні питання наявності в діянні слідчого ознак бездіяльності є встановлення обов`язку слідчого виконати ту чи іншу слідчу дію.

Нормою ч. 4 ст. 40 КПК України врегламентовано, що слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність та є підставою для відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування керівником органу досудового розслідування.

Водночас в матеріалах кримінального провадження серед низки письмових доручень процесуального керівництва вказівки слідчому щодо проведення допиту свідка, про допит якого просив адвокат потерпілого, не міститься.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження слідчим суддею не встановлено наявності письмових згод осіб, які довірили нотаріусу певні відомості, в даному випадку сторін правочину від 31.07.2025, на звільнення нотаріуса від обов`язку зберігати нотаріальну таємницю. Таким чином, недотримання цієї процедури виступатиме порушенням норми ст. 8 Закону України «Про нотаріат», котра визначає, що нотаріус не має права давати свідчення в якості свідка щодо відомостей, які становлять нотаріальну таємницю, крім випадків, коли цього вимагають особи, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

Нормою ч. 3 ст. 26 КПК України врегламентовано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вищенаведене слідчий суддя дійшов висновку, що відмовляючи у задоволення клопотання адвоката потерпілого про допит свідка, слідчим були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, отже, постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання скасуванню не підлягає.

Безпідставне скасування процесуального документу може призвести до розтрати процесуального ресурсу держави, що є недопустимим в правовій державі. І хоч і непрямою, але похідною функцією судового контролю виступає саме недопущення, у тому числі, і таких наслідків.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд, з урахуванням наведеного вище, беручи до уваги загальні засади кримінального провадження, з метою виконання його завдань в рамках належної правової процедури, прийшов до висновку, що скарга є необґрунтованою, доводи скарги спростовуються матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим скарга не підлягає задоволенню, а постанова слідчого не підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 26, 91, 93, 110, 117, 284, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову слідчого Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській ОСОБА_6 від 29.10.2025 у кримінальному провадженні № 0003026 від 12.11.2024 про відмову у допиті свідка ОСОБА_7 - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 стосовно обставин укладення та нотаріального посвідчення Договору про виділ нерухомого майна від 31.07.2021, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зареєстрованого в реєстрі за № 2959, а також стосовно пояснень зазначених осіб про необхідність укладення вказаного Договору - відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0003026 від 12.11.2024 повернути до Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 12.11.2025 о 11:05.

Слідчий суддя ОСОБА_1