Справа № 587/5369/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №0017437 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дане кримінальне провадження надійшло із обвинувальним актом із Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону 21.11.2025 року.

В судовому засіданні прокурор просить задовольнити клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Своє клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом обрання застосування більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою та свідчить про відсутність підстав для визначення мінімального розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували. Обвинувачений просив застосувати відносно нього домашній арешт, так як він нікуди не збирається тікати, також має захворювання легень, а тому в нього є необхідність у лікуванні поза межами слідчого ізолятора.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає щоклопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі серед іншого: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Як встановлено під час судового провадження, обвинуваченому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з внесенням застави.

Суд дійшов висновку, що на даний час не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, і у разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а тому від тяжкості покарання обвинувачений зможе ухилитись від суду та впливати на свідків так як розгляд справи ще триває. Крім цього, суд враховує, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України - під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою виконання процесуальних обов`язків, суд вважає, що строк тримання ОСОБА_5 під вартою слід продовжити на шістдесят днів.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави, беручи до уваги положення частин четвертої та п`ятої статті 182 КПК України, його майновий та сімейний стан, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66560,00 грн (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 182, 315, 316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 14 березня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 66560,00 грн (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент до закінчення дії ухвали внести заставу в розмірі, визначеному в даній ухвалі.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого строком на 2 місяці наступні обов`язки: не відлучатися з населеного пункту за місцем розташування військової частини без дозволу прокурора, суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця служби(роботи); утримуватись від спілкування з свідками.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом п`яти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1