Провадження №1-кп/522/3047/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

09 вересня 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

під час судового розгляду у кримінальному провадженні №0000239 від 14.05.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.358, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця рф, особи без громадянства, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_5

захисники - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачені - ОСОБА_4 , ОСОБА_8 ,

УСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м.Одеси здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.358, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.358 КК України.

Під час судового засідання, захисник ОСОБА_7 просила змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на наступне.

ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, що свідчить про його законослухняність та відсутність асоціальної поведінки у минулому. Він має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, що характеризує його як особу, інтегровану у суспільство та таку, що не уникає соціальних обов`язків. Окрім того, ОСОБА_3 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Його статус військовослужбовця підтверджує дисциплінованість, відповідальність та готовність служити суспільству.

Перебуваючи в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», ОСОБА_3 проявив власну ініціативу щодо залучення до праці, що свідчить про його прагнення до корисної діяльності навіть у складних умовах. Така поведінка підкреслює його свідомість, працелюбність та позитивні риси характеру, а також демонструє його виправлення та самовдосконалення.

Водночас у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що негативно характеризували б ОСОБА_3 як у цивільному житті, так і в статусі військовослужбовця. Навпаки, наявні обставини свідчать про його позитивні якості, що мають бути враховані при вирішенні питання про обрання чи зміну запобіжного заходу.

Жодних конкретних обставин, які б прямо чи опосередковано свідчили про реальну можливість впливу ОСОБА_3 на процес доказування, учасників провадження або інші істотні аспекти досудового розслідування чи судового розгляду, не було наведено. Посилання на ризики не підкріплене належною доказовою базою, що є обов`язковою умовою для обмеження конституційного права особи на свободу.

Тому захисник просила змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 також підтримали клопотання захисника.

Вислухавши думки учасників судового р озгляду, суд приходить до наступного.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст.263 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, в тому числі за ч.1 ст.114-1 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Обвинувачений є уродженцем м. Одеси, зареєстрований у м.Київ, фактично мешкає у м.Суми, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. На теперішній час судовий розгляд у кримінальному провадженні не розпочато, свідки не допитані, інші докази не досліджені.

Враховуючи наведені відомості щодо особи обвинуваченого, тяжкість покарання яке йому загрожує та характер пред`явленого обвинувачення і обставини справи, приймаючи до уваги стадію кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ризики, які були наявні під час обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу продовжують існувати, що є підставою для продовження строку його тримання під вартою.

А саме, обвинувачений ОСОБА_3 може здійснювати спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Крім того, наявний ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що обвинувачений ОСОБА_3 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки він обвинувачується у вчиненні низки злочинів.

Судом встановлено, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочинів, у яких він обвинувачується.

Так, позиція ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 полягає в тому, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, відповідно до положень ч.6 ст.176 КПКУ, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується лише запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Також суд враховує, що відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного ходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 09-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального Кодексу України.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , не встановлено.

Наведеним у повному обсязі спростовано усі доводи сторони захисту щодо необґрунтованості клопотання прокурора, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст.1-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1