Справа № 467/1587/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка клопотання прокурора Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000144, що було внесене до ЄРДР 30 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Питання, що вирішується цією ухвалою, і хто ініціює його розгляд

Прокурор вніс на вирішення слідчого судді клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був тимчасово вилучений під час огляду 31 жовтня 2025 року, а так само і на тактичні зимові берці з наявними на них плямами, схожими на кров, які були вилучені 01 листопада 2025 року в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 при його затриманні.

Своє звернення прокурор умотивував тим, що це майно набуло статусу речових доказів у межах кримінального провадження, яке розслідується за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України, а тому воно потребує подальшого експертного дослідження з метою встановлення істини у справі.

Позиція учасників справи

В судовому засіданні прокурор підтримав внесене клопотання і просив його задовольнити з підстав, що викладені у відповідному зверненні.

Володілець майна, щодо арешту якого порушене питання, не заперечував проти задоволення клопотання.

Установлені фактичні обставини у цьому провадженні

29 жовтня 2025 року близько 19 год. 40 хв. в с. Воєводське Первомайського району Миколаївської області водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив ПДР, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_5 .

Внаслідок такого, останній, отримавши тілесні ушкодження, перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості самостійно ужити заходів до самозбереження.

Незважаючи на це, водій ОСОБА_4 , будучи причетним до ДТП, швидку медичну допомогу не викликав, хоча мав таку змогу, натомість перемістив потерпілого до салону своєї автівки і відвіз його до будинку АДРЕСА_1 , де й залишив у безпорадному стані, що спричинило смерть ОСОБА_5 .

За цією подією СВ ВП №1 розслідується кримінальне провадження із №0000144 за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України, з урахуванням постанови прокурора від 01 листопада 2025 року.

В ході досудового розслідування 01 листопада 2025 року було затримано громадянина ОСОБА_4 і цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 дав слідчому показання про свою причетність до ДТП, внаслідок якого мало місце зіткнення з пішоходом ОСОБА_6 , а в ході слідчого експерименту відтворив обставини події безпосередньо на місці пригоди, про що у справі наявні відповідні протоколи від 01 листопада 2025 року.

Напередодні, 31 жовтня 2025 року, поліція вилучила транспортний засіб марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 безпосередньо у момент дорожньо транспортної пригоди із поміщенням його на майданчик ВП №1.

Було встановлено, що автівка належить на праві власності мешканцю м. Кропивницький ОСОБА_7 , але перебуває у володінні ОСОБА_4 приблизно з 2023 року.

З - поміж цього, при затриманні підозрюваного було проведено його особистий обшук на підставі ч.3 ст. 208 КПК України, в ході якого виявлено та вилучено одяг, серед іншого, й тактичні зимові берці кольору «олива» за наявними на них плямами, зовні схожими на кров.

Постановою слідчого СВ ВП №1 від 01 листопада 2025 року ці речі визнані речовими доказами у справі.

Маючи потребу у використанні цього майна для встановлення обставин події, що має ознаки кримінального правопорушення, прокурор просив накласти на нього арешт.

Мотиви прийнятого рішення

Тож, слідчий суддя, заслухавши учасників справи, вивчивши безпосередньо як саме клопотання, так і долучені до нього докази у їх розумінні згідно із ст. 84 КПК України, перед тим як перейти до аналізу наявності/відсутності підстав для застосування такого роду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, враховував таке.

Відповідальність за ч.3 ст. 135 КК України настає у разі завідомого залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження,серед іншого, внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, якщо це, зокрема, спричинило смерть особи.

У цій справі установлено, що підозрюваний здійснив наїзд на ОСОБА_6 , проте, не вчинив дій, які б свідчили про намагання забезпечити надання йому допомоги після ДТП, після чого поліцією було знайдено труп ОСОБА_6 з характерними тілесними ушкодженнями.

В межах кримінального провадження поліція розслідує не тільки обставини правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України, а й правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, відповідальність за яке настає у разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо це спричинило смерть потерпілого або заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Тому слідчий суддя, ураховуючи таке, переходить до перевірки підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Перевірка дотримання загальних правил застосування заходу

Клопотання подане в порядку п.1 ч.2 ст. 132 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

До клопотання додано докази обставин, на які посилається прокурор, що відповідає вимогам ч.6 ст. 132 КПК України.

Матеріали клопотання містять у собі витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання (ч.7 ст. 132 КПК України).

Клопотання внесене на розгляд слідчого судді уповноваженою особою - прокурором, що передбачено ч.1 ст. 171 КПК України.

Безпосередньо саме клопотання, у цілому, відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, бо містить відомості про: підстави, мету і необхідність арешту майна; зазначення цього майна і його ознаки; конкретні факти і докази, що свідчать про особу, яка володіє майном і кому воно належить; до клопотання додані копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Тому підстави для застосування приписів ч.3 ст. 172 КПК України відсутні.

Клопотання внесене із дотриманням строку, установленого ч.5 ст. 171 КПК України, що виключає негайне повернення вилученого майна особі.

Слідчим суддею клопотання розглядається і межах строку, регламентованого ч.1 ст. 172 КПК України, з участю прокурора, підозрюваного (володільця майна) і захисника.

Правове регулювання питання

Згідно із ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст. 170 КПК України).

У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На підставі ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Перевірка можливості застосування арешту майна безпосередньо у цьому провадженні

Чи доведено, що існує обґрунтована підозра

Доведено, бо у поліції наявні вагомі докази (протоколи допиту свідків та підозрюваного, протокол слідчого експерименту, протоколи огляду місця події) причетності ОСОБА_4 до правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України.

Щодо ступеня тяжкості кримінального правопорушення, про яке йдеться у цьому провадженні, то слідчий суддя враховує не тільки санкцію ч.3 ст. 135 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі, а й характер правопорушення, зокрема, що в результаті його вчинення настали невідворотні наслідки.

Таке вказує на наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи

Виправдовують, бо втручання є необхідним, пропорційним і відповідає завданням кримінального провадження.

Держава має забезпечити розкриття кримінального правопорушення і притягнення винних осіб до відповідальності, що, у свою чергу, відповідає суспільному інтересу.

Чи може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням

Може, бо арешт майна необхідний для збереження предметів, які причетні до правопорушення і містять на собі його сліди.

Чи відповідає майно критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України

Майно, на яке прокурор просить накласти арешт,набуло статусу речових доказів на підставі рішення уповноваженого суб`єкта.

Автомобіль з великою ймовірністю може містити на собі сліди правопорушення, бо контактував із потерпілим в момент ДТП.

Вилучені у підозрюваного берці містять на собі сліди, зовні схожі на кров, а в результаті ДТП потерпілий отримав тілесні ушкодження.

Як за нормою ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Тому, виходячи з фактичних обставин справи та суті вчинюваного кримінального правопорушення, вказане майно об`єктивно зв`язане з подією, котра розслідується, що дає змогу констатувати відповідність його критеріям речового доказу.

Чи може бути застосована заборона або обмеження користування, розпорядження майном

Може, бо існують підстави вважати, що майно може бути відчужене, приховане або знищене.

Зокрема, без відповідних правових наслідків для його фактичного володільця, так як автомобіль належить на праві власності іншій особі, але вибув із володіння власника.

За таких обставин, на думку слідчого судді, арешт майна має змогу бути застосований із забороною відчуження, користування та розпорядження, бо за умови того, що він не зареєстрований за ОСОБА_4 , він може вибути з його фактичного володіння без будь - яких правових наслідків.

А це негативно вплине на хід досудового розслідування, так як утруднить його пошуки і може привести до втрати слідів правопорушення, які з великою ймовірністю збереглись на автомобілі і потребують експертного виявлення і дослідження.

Аналогічно, є підстави арештувати й вилучене у підозрюваного взуття, так як воно містить на собі схожі на кров сліди, а у справі розслідуються обставини настання смерті потерпілого ОСОБА_5 .

Щодо наявності/відсутності обставин, регламентованих ч.2 ст. 173 КПК України

a) правова підстава арешту майна

Слідчий суддя вважає наявними правові підстави для арешту майна, так як останнє однозначно є речовими доказами у справі, які потребують збереження для потреб кримінального провадження.

b) щодо питання можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може мати безпосереднє відношення до кримінального правопорушення, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

c) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

У цьому провадженні арешт майна є розумним і співмірним обмеженням прав володіння, так як майно необхідне для кримінального провадження з метою повного і всебічного встановлення обставин вчинення протиправного діяння.

d) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб

За наслідками розгляду клопотання і вивчення долучених до нього доказів, у тому числі й пояснень володільця, достовірно не установлено, що арешт майна матиме істотні негативні наслідки як для самого володільця, так і для інших осіб.

Висновки

Слідчий суддя, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки для володільця і власника, розумність та співрозмірність обмеження права відносно завдань кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти, з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Так як прокурором доведено, а слідчим суддею у цьому провадженні установлено необхідність арешту майна і що існують ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тож, сукупність фактів і обставин справи свідчить, що арешт є виправданим у цьому провадженні.

Зцих мотивів,керуючись ст.ст. 131-132,170-173,175, 309, 369-372,376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити повністю.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування і розпорядження у будь який спосіб і будь якій особі на:

1)автомобіль марки «ВАЗ» 21101, сірого кольору, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_7 і перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 та який був тимчасово вилучений в ході огляду транспортного засобу 31 жовтня 2025 року;

2)тактичні зимові берці кольору «олива» з наявними на носовій частині плямами, зовні схожими на кров, які були вилучені 01 листопада 2025 року в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та поміщені до сейф пакету №WAR 1688707.

На час дії цієї ухвали транспортний засіб марки «ВАЗ» 21101, сірого кольору, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , - зберігати на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ( с-ще Арбузинка, вул. Шевченка, 200)

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Роз`яснити, що за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачена кримінальна відповідальність за ст. 388 КК України.

Копію ухвали надіслати учасникам кримінального провадження не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором, слідчим в силу ст.175 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий судя ОСОБА_8