Справа № 392/2063/25
Провадження № 1-кс/392/336/25
УХВАЛА

13 жовтня 2025 року м. Мала Виска

Слідчий суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мала Виска клопотання т.в.о. начальника СВ ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000441 від 11.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска, Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зі слів неофіційно працюючого на кузні, співмешкає неофіційно без реєстрації шлюбу, має на утриманні н/л дитину ОСОБА_8 , 2008 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів такого, що не має судимостей ,-

встановив:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

На обґрунтування якого зазначив, що у провадженні СВ ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке 11.10.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000441 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 жовтня 2025 року близько 21 год 00 хв, ОСОБА_5 перебував в квартирі за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 , де також перебував ОСОБА_10 , де всі разом вживали алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин трапилася сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у зазначеному місці та зазначений час, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним діянням, діючи умисно, цілеспрямовано та рішуче, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді настання смерті людини і бажаючи їх настання, наніс один удар предметом схожим на ніж в область шиї ОСОБА_10 , від якого останній впав на підлогу. Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті людині, скориставшись тим, що ОСОБА_10 лежить на підлозі та не чинить опору, наніс останньому множинні колото-різані удари предметом схожим на ніж в область тулуба, шиї та нижніх кінцівок.

В подальшому, ОСОБА_5 вважаючи, що вчинив усі дії для досягнення злочинного результату у вигляді смерті ОСОБА_10 , перетягнув останнього до коридору та продовжив вживання алкогольних напоїв за вищевказаною адресою, однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як сусід ОСОБА_11 почувши звуки сварки прийшов на місце події та викликав швидку медичну допомогу та в подальшому ОСОБА_10 було госпіталізовано до КНП «Маловисківська лікарня», де йому була надана медична допомога.

Таким чином в ході проведення слідчих (розшукових) дій було встановлено, що у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків, потерпілого, які будуть допитані у справі з приводу його незаконної діяльності; вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, а також вчиняти інші дії з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини по кримінальному провадженню, а також неможливості застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання прокурор зазначив про обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Клопотання просив задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, зазначених в ньому.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою. На обґрунтування своєї позиції вказала, що слідчим, прокурором ані в клопотанні, ані в судовому засіданні не доведено склад злочину, передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, який інкримінується її підзахисному. Зокрема наголошувала, що не встановлено умисел на настання саме таких наслідків як позбавлення життя потерпілого. Зазначала, що ОСОБА_5 нічого не заважало, щоб закінчити «справу» до кінця, разом з тим він це не зробив, та звернувся за допомогою. Крім того, не встановлено хто був ініціатором сутички, особи які перебували на місці події були в стані сильного алкогольного сп`яніння. Під час оголошення протоколів допитів свідків між їхніми показаннями наявні розбіжності щодо події. Потерпілий живий, крім того, з медичної довідки встановлено попередній діагноз: колоті рани грудної клітки, шиї, лівої нижньої кінцівки, сідниці. Алкогольне сп`яніння тяжкого ступеню. Тобто не наведено, що тілесні ушкодження нанесено у життєво важливі органи. Вважає, що слідчим, прокурором не вірно кваліфіковано дії підозрюваного ОСОБА_5 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, вважає що кваліфікація має бути за ст.121 КК України. А тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є упередженим, просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 домашній арешт цілодобово.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника, зазначив, що за місцем фактичного проживання по АДРЕСА_2 Виска проживає сам, дружина з дитиною проживають близько 9 місяців за кордоном. З приводу обставин події та щодо оголошеної підозри з посиланням на ст.63 Конституції України відмовився надавати будь-які пояснення.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000441 від 11.10.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України.

11.10.2025 року о 01 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.10.2025 року.

11.10.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Постановою т.в.о. начальника СВ ВП №1Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області уточнено відомості у матеріалах кримінального провадження, а саме у графах протоколу затримання ОСОБА_12 від 11.10.2025 року та у повідомленні про підозру ОСОБА_12 дійсним вважати прізвище підозрюваного ОСОБА_13 .

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, згідно ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо доводів захисника про не вірну кваліфікацію органом досудового розслідування дій підозрпюваного ОСОБА_5 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та не доведення обґрунтованості такої підозри, слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст.8,9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Слідчий суддя не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, чи здійснювати перекваліфікацію дій особи. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Наявні матеріали, на думку слідчого судді, свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які були дослідженні в судовому засіданні слідчим суддею, а саме: витяг з ЄРДР від 11.10.2025 №0000441, рапорт чергового від 10.10.2025, відповідно до якого оператор лінії 103 повідомив проте, що надійшов виклик, що нанесли ножове поранення за адресою: АДРЕСА_3 ; рапорт чергового від 10.10.2025, відповідно до якого надійшло повідомлення про те, що до приймального відділення КНП «Маловисківська лікарня» доставлений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з діагнозом відкриті рани в області лівого та правого стегна та шиї; протокол ОМП від 11.10.2025 за місцем вчинення кримінального правопорушення, а саме в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 11.10.2025, який, крім іншого показав, що 10.10.2025 під час відпочинку ОСОБА_14 раптово наніс потерпілому удар в область шиї гострим предметом, від якого він впав на підлогу та відчув, що в нього почалась масивна кровотеча та в цей момент ОСОБА_14 продовжував наносити йому удари в область спини, грудей та нижніх кінцівок, а також наносив удари ногами; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого ОСОБА_10 впізнав за зовнішніми ознаками, зображеного на фотознімку ОСОБА_5 , як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 11.10.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 11.10.2025; протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 11.10.2025, в ході якого остання відтворила обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 11.10.2025; довідка, видана КНП "Маловисківська лікарня " про те, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був доставлений машиною екстреної медичної допомоги до приймального відділення лікарні та госпіталізований до відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії, попередній діагноз: колоті рани грудної клітки, шиї, лівої нижньої кінцівки, сідниці. Алкогольне сп"яніння тяжкого ступеня; протокол затримання ОСОБА_5 від 11.10.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 11.10.2025, містять достатню кількість даних, які вказують на причетність ОСОБА_5 до оголошеної підозри у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи.

Слідчий суддя встановив наявність ризиків передбачених:

- п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та або суду, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду; крім того, з урахуванням продовження дії військового стану на території України, у зв`язку з ускладненою ситуацією на території держави, переміщенням великої кількості громадян, існує реальна можливість безперешкодного залишення місця проживання та виїзду на непідконтрольні Україні на даний час території, оскільки суворість покарання за кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на такий строк може бути розцінена підозрюваним більш небезпечним, ніж переховування та втеча;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним впливати на потерпілого, свідків, з метою зміни їх показань чи відмови від наданих показань раніше, які безпосередньо в судовому засіданні не допитувалися, однак відомості про яких відомі підозрюваному, та останні проживають з підозрюваним в одному населеному пункті;

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України, так як ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства над людиною, що свідчить про жорстокість та зухвалість особи підозрюваного, та те, що вказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжкого, за який в тому числі передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, може свідчити про можливість та реальність настання вказаного ризику, у випадку застосування до ОСОБА_5 , запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваного від слідства, суду (рішення ЄСПЛ «W проти Швейцарії»).

У справі «Москаленко проти України» ЄСПЛ зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Інших ризиків слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею у відповідності зі ст. 178 КПК України враховується, що він підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, особу підозрюваного, який зі слів слідчого та підозрюваного такий, що не має судимостей, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зі слів працює на кузні, виготовляє крафтові вироби, співмешкає без реєстрації шлюбу, має на утриманні неповнолітню дитину, 2008 р.н., що свідчить про наявність стійких соціальних зв`язків, які однак, не стали стримуючим фактором для підозрюваного від вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Вказані обставини не дають суду підстав застосувати до обвинуваченого менш суворі види запобіжних заходів, в тому числі і особисте зобов`язання, домашній арешт цілодобово, особиста порука, оскільки вони не здатні забезпечити належне виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає, що посилання сторони захисту на відсутність доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які, на думку захисту, дають підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, спростовуються вищевикладеними матеріалами клопотання та в сукупності і у взаємозв`язку вказують на те, що будь-який інший запобіжний захід не зможе слугувати стримуючим фактором та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.176-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 01 год 00 хв. 11 жовтня 2025 року до 01 год. 00 хв. 09 грудня 2025 року.

Дата закінчення дії ухвали 09.12.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним з моменту її отримання.

Повний текст ухвали складено 15.10.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_16