Справа № 755/255/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" січня 2026 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001147 від 02 грудня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, офіційно не працюючого, який не являється військовослужбовцем, не є інвалідом, немає на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31 травня 2024 року Деснянським районним судом міста Києва за частиною першою статті 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 23 жовтня 2024 року Деснянським районним судом міста Києва за частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 361, частиною четвертою статті 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки,-

у вчиненні кримінального проступку (правопорушення), передбаченого частиною першою статті 309 КК України;

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2025 року приблизно о 12 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 8. Проходячи по прибудинковій ділянці, ОСОБА_3 помітив неподалік одного з дерев невідому йому особу чоловічої статі, яка нишпорила біля вищевказаної лавки. Після того, як невідома особа чоловічої статі завершила нишпорити біля лавки та пішла у невідомому напрямку, ОСОБА_3 відразу підійшов до дерева, так як це викликало в нього цікавість, та знайшов на землі ємність з прозорого безбарвного полімерного матеріалу. Будучи особою, яка періодично вживає психотропні речовини, ОСОБА_3 припустив, що у знайденій ємності з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP. В цей час, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання без мети збуту.

Продовжуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 підняв із землі знайдену ним ємність з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, в середині якої знаходилась кристалоподібна речовина блакитного кольору, роздивившись її, впевнився, що дійсно у даній ємності міститься кристалоподібна речовина, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, тим самим, вчинив безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

У цей час, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання, без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 помістив незаконно придбану ним ємність з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, в середині якої знаходилась кристалоподібна речовина блакитного кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, до лівої зовнішньої кишені штанів, в які був одягнений, та став незаконно зберігати при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту. Після чого, ОСОБА_3 , зберігаючи при собі вищевказану речовину, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, пішов далі по особистим справам.

Того ж дня, тобто 02 грудня 2025 року приблизно о 13 годині 06 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 13-А, працівниками поліції було виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі ємність з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, в середині якої знаходилась кристалоподібна речовина блакитного кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Після цього, на вказане місце за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 13-А була викликана слідчо-оперативна група Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві.

У подальшому, 02 грудня 2025 року в період часу з 13 години 42 хвилини до 13 години 48 хвилини, за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 13-А, дізнавачем відділу дізнання, у присутності двох запрошених понятих однієї статі було проведено обшук затриманої особи, в ході якого у ОСОБА_3 у лівій зовнішній кишені штанів, у які був одягнений останній, було виявлено та вилучено ємність з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, в середині якої знаходилась кристалоподібна речовина блакитного кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,239 г, яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-25/73447-НЗПРАП від 11 грудня 2025 року: надана на дослідження речовина блакитного кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP становить 0,239 г.

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями вичнив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, тобто кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 309 КК України.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Частинами другою та третьою статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до вимог частини третьої статті 302 КПК України до обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_3 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно із частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Крім того, в заяві захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_5 засвідчено добровільність та беззаперечність визнання винуватості обвинуваченим, підтверджено його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до частин другої та третьої статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини четвертої статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального проступку повністю доведена, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною першою статті 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, - органом досудового розслідування не встановлено.

Також суд враховує те, що ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив кримінальний проступок не відбувши покарання призначене йому вироком Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року, не перебуває під наглядом лікарів нарколога та психіатра, не працює, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає, що необхідним й достатнім буде призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкції частини першої статті 309 КК України у виді обмеження волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог статті 75 КК України, або ж застосування статті 69 КК України, чи норм статті 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог частини другої статті 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді обмеження волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

На думку суду, таке покарання у вигляді обмеження волі, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним кримінальному правопорушенню.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року ОСОБА_3 засуджено за частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 361, частиною четвертою статті 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до частини третьої статті 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більше від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, за який він засуджується цим вироком, не відбувши покарання призначене вироком Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року, яким він засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 361, частиною четвертою статті 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільний від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки, суд вважає за необхідне остаточно призначити ОСОБА_3 покарання згідно приписів статей 71, 72 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за цим вироком невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року.

Відповідно до вимог пункту "б" частини першої статті 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора не надходило.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 3565 гривень 60 копійок за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів у кримінальному провадженні №0001175 від 09 грудня 2025 року (висновок експерта №СЕ-19/111-25/73447-НЗПРАП від 11 грудня 2025 року).

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся, потерпілих немає, майнову шкоду нікому не заподіяно.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі статтей 71,72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 років (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили та звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного затримання для відбуття покарання.

Зарахувати у строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_3 час, на який він був тимчасово затриманий, а саме: з 13 год 06 хв до 14 год 32 хв 02 грудня 2025 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Речові докази: оптичний носій інформації (DVD-R диск «Verbatim» 4.7gb 120 min), який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0001175 - зберігати при матеріалах кримінального провадження; речовину блакитного кольору, що містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,239 г., яку передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у місті Києві (квитанція № 025273 від 12 грудня 2025 року) - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У відповідності до частини першої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1