Справа № 331/5867/25
Провадження № 1-кс/331/1952/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 13.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.111-1, ч.2 і ч.3 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 звернувся до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя з клопотанням, яке погоджене прокурором, про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 13.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.111-1, ч.2 і ч.3 ст. 436-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Управління СБ України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000059 від 13.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.111-1 та ч. ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , будучи настоятелем храму на честь Казанської ікони Божої Матері Бердяської єпархії УПЦ (МП) с. Підгірного Василівського району Запорізької області, а також настоятелем храму на ім`я Преподобного Серафима Саровського Бердянської єпархії УПЦ (МП) с. Широке Василівського району Запорізької області, у невстановлений час, але не пізніше 18.09.2022, перебуваючи на території м. Василівка Запорізької області, яке з 26.02.2022 є тимчасово окупованою представниками збройних формувань держави-агресора Російської Федерації (далі ЗФ держави-агресора РФ) територією Запорізької області, з початку повномасштабного вторгнення і по теперішній час, діючи умисно, із власних корисливих та ідеологічних мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої представниками ЗФ держави-агресора РФ, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, використовуючи авторитет серед прихожан та пастви храмів Української православної церкви московського патріархату на території м. Василівки та Василівського району Запорізької області, з метою вираження підтримки державі-агресору Російській Федерації серед місцевого населення на тимчасово окупованій території Запорізької області, під час видачі гуманітарної допомоги представниками ЗФ РФ, використовуючи свій авторитет та підтримку серед місцевого населення Василівського району, здійснював інформаційну діяльність у співпраці з представниками держави-агресора РФ, а саме: поширював інформацію на підтримку держави-агресора РФ щодо виправдання мети окупації військовими РФ частини території Запорізької області, в тому числі і м. Василівки. Також не пізніше вересня 2022 року ОСОБА_4 під час здійснення релігійних обрядів на території м. Василівки, з метою вираження підтримки державі-агресору Російській Федерації серед місцевого населення на тимчасово окупованій території Запорізької області здійснював інформаційну діяльність у співпраці з представниками держави-агресора РФ, а саме: поширював інформацію на підтримку держави-агресора РФ щодо виправдання мети окупації військовими РФ частини території Запорізької області, в тому числі і м. Василівки.

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, не пізніше вересня 2022 року прийняв активну участь у заходах політичного характеру, а саме: у мітингу поруч із будівлею міської ради у м. Василівка за адресою: Запорізька область, м. Василівка, бульвар Центральний, буд. 1, та у мітингу поруч із будівлею будинку культури у м. Дніпрорудне за адресою: Запорізька область, м. Дніпрорудне, вул. Набережна, буд. 13.

Також, ОСОБА_4 не пізніше 18.09.2022, перебуваючи на території Василівського району Запорізької області (більш точне місце не встановлено), будучи проросійськи налаштованою особою, маючи категорично негативне відношення до діючої законної влади України, підтримуючи окупаційну політику Російської Федерації та звинувачуючи українську владу у розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та державою-агресором РФ, використовуючи систему миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» здійснив поширення публікацій, в яких наявні мовленнєві ознаки глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, представників збройних формувань Російської Федерації, та які з вересня 2023 року публікувались в «Telegram»-каналі, який веде окупаційна адміністрація держави-агресора РФ і який має назву мовою оригіналу «Администрация Васильевського муниципального округа».

Далі ОСОБА_4 не пізніше 09.12.2024, перебуваючи на території Василівського району Запорізької області (більш точне місце не встановлено), продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, продовжив поширення публікацій, в яких наявні мовленнєві ознаки глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України.

03.09.2025 слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури складено, а 06.09.2025 повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.111-1 та ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Також слідчий звертає увагу на те, що санкцією ч. 6 ст. 111-1 КК України, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Тому, з урахуванням санкції ч. 6 ст. 111-1 КК України орган досудового розслідування відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

Зокрема, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 є власником нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; будинку за адресою: АДРЕСА_2 , земельної ділянки з кадастровим номером :05:020:0004 площею (га): 0,3603; земельної ділянки з кадастровим номером: :05:020:0011 площею (га): 0,25; будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

У той же час, за твердженням слідчого, наразі у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження та знищення наведеного вище майна з метою унеможливлення застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації. Тому орган досудового розслідування вважає за доцільне здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення підозрюваного та сторони захисту з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

У судове засідання слідчий не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Власник майна та його захисник у судове засідання не викликалися відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, дійшов таких висновків.

Із матеріалів справи встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000059 від 13.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.111-1 та ч. ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

03.09.2025 слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури складено, а 06.09.2025 повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.111-1 та ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №441035559 від 27.08.2025 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:020:0004, площею 0,3603 га, за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розмір частки 1/1.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №441035531 від 27.08.2025 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:020:0011, площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розмір частки 1/1.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 441035486 від 27.08.2025 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , розмір частки 1/1.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 441035507 від 27.08.2025 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , розмір частки 1/1.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 441035467 від 27.08.2025 квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 (частка власності 1/1), ОСОБА_5 (частка власності 1/1), ОСОБА_6 (частка власності 1/1), ОСОБА_7 (частка власності 1/1), ОСОБА_8 (частка власності 1/1).

Слідчим суддею враховано, що згідно із ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно із ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В абз. 1 ч. 4 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_4 , слідчий суддя також враховує згідно із ч.2 ст. 173 КПК України: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що санкція ч.6 ст.111-1 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна або без такої, тому у випадку постановлення обвинувального вироку суду майно ОСОБА_4 може бути конфісковано в дохід держави.

Із матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що стороною кримінального провадження відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_4 , оскільки на даний час ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.111-1 КК України, а санкція ч.6 ст.111-1 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна або без такої. Тобто, у випадку постановлення обвинувального вироку суду майно ОСОБА_4 може бути конфісковано в дохід держави.

Тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на майно підозрюваного ОСОБА_4 має бути накладений арешт.

При цьому, розумність та співрозмірність обмеження права власності, яке матиме місце при накладенні арешту на дане майно, на переконання слідчого судді, відповідає завданням кримінального провадження і не матиме негативних наслідків для його власника.

У той же час, слідчим суддею враховано, що відповідно до ч.11, ч.12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

У даному ж випадку слідчий просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження житлом та земельними ділянками, які належать ОСОБА_4 . Однак, ч. 12 ст. 170 КПК України забороняє при накладенні арешту на майно встановлювати заборону використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні.

Крім того, слідчий просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на земельні ділянки ОСОБА_4 , цільове призначення яких для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства. Однак, у клопотанні слідчий не наводить належного обґрунтування наявності обставин, які підтверджують, що незастосування у даному випадку заборони користування цими земельними ділянками призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі цього майна.

Тому слідчий суддя не вбачає підстав для накладення у даному випадку заборони користування житлом та земельними ділянками ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.

Тому, керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження, на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , а саме:

- на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації: 11.08.2008, реєстраційний номер майна: 24309569, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 від 08.06.1994, видане виконавчим комітетом Шевченківської районної ради народних депутатів, яка належить ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності;

- на будинок житловий за адресою: АДРЕСА_3 ; дата державної реєстрації: 16.07.2008, реєстраційний номер майна: 9256150; підстава виникнення права власності: договір дарування №23 від 23.12.2004, посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу, частка власності 1/1;

- на будинок житловий за адресою: АДРЕСА_2 ;дата державної реєстрації: 15.10.2009, реєстраційний номер майна: 28147307; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу №1397 від 12.10.2009, посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу, частка власності 1/1;

- на земельну ділянку з кадастровим номером :05:020:0004, площею 0,3603 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у його власності з розміром частки 1/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, номер відомостей про речове право 4402238);

- на земельну ділянку з кадастровим номером :05:020:0011, площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться у його власності з розміром частки 1/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, номер відомостей про речове право 2134169).

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Роз`яснити, що згідно зі ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_9