Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2092/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/81/26
Категорія ч.1 ст.155 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №283/2092/24 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 05.11.2024 відносно

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 05.01.2024 та призначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 , який є військовослужбовцем, з червня 2023 року почав зустрічатися з неповнолітньою ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час їх спілкування між вказаними особами виникли почуття кохання.

У подальшому, 09.03.2024 року ОСОБА_9 разом з неповнолітньою ОСОБА_10 святкували «Міжнародний жіночий день» у с. Щербатівка Коростенського району Житомирської області. Цього ж дня ввечері, близько 22 години, неповнолітня ОСОБА_10 разом ОСОБА_9 прибули до місця проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , де неповнолітня ОСОБА_10 погодилась заночувати.

Перебуваючи у приміщенні однієї з житлових кімнат будинку по місцю проживання ОСОБА_9 за вказаною вище адресою, в останнього, який був достовірно обізнаним про вік ОСОБА_10 , а саме те, що їй виповнилось лише 15 років і вона є неповнолітньою, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення повнолітньою особою природніх статевих зносин з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

З цією метою ОСОБА_9 , знаючи про те, що ОСОБА_10 є неповнолітньою особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, усвідомлюючи небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись поруч із останньою, 09.03.2024 року близько 23 годин вчинив з нею природні статеві зносини у приміщенні житлової кімнати за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 .

У подальшому ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, приблизно в кінці березня - на початку квітня 2024 року, однак не раніше 29.03.2024 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом із неповнолітньою ОСОБА_10 , яка знаходилась у нього в гостях та погодилася заночувати, будучи достовірно обізнаним про її п`ятнадцятирічний вік, тобто знаючи, що вчиняє природні статеві зносини з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а також усвідомлюючи небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знову вчинив з неповнолітньою ОСОБА_10 природні статеві зносини.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду, як незаконний, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України. При цьому, зазначає, що на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилалася на показання потерпілої ОСОБА_10 , яка вказала, що « ОСОБА_9 вона знала здавна, оскільки він товаришував з її братом. У зв`язку з цим знайшла ОСОБА_9 через соціальні мережі та сама запропонувала йому зустрічатись. Вперше зустрілись в червні 2023 року та почали спілкуватись. Під час спілкування між ними виникли почуття кохання. 09.03.2024 року разом з ОСОБА_9 в с. Щербатівка святкувала «Міжнародний жіночий день» і залишилась у нього ночувати. Під час цього вступили у природні статеві зносини. Через деякий час, а саме в кінці березня - на початку квітня 2024 року, знову залишилась ночувати за місцем проживання ОСОБА_9 і повторно вступила з ним у природні статеві зносини. В подальшому завагітніла.» Наголошує, що питання щодо того, чи повідомляла потерпіла ОСОБА_10 . ОСОБА_9 , що вона є неповнолітня та недосягла 16 років в суді під час розгляду справи у потерпілої з`ясовано не було. Окрім того, судом було досліджено паспорт потерпілої, індивідуальну картку вагітності потерпілої, висновок судово-медичної експертизи, висновок судово-психіатричної експертизи та протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_9 на якому слідчий під час проведення слідчої дії з`ясовує у підозрюваного чи усвідомлює він те, що вступав у статеві відносини з неповнолітньою, не з`ясовуючи те чи знав ОСОБА_9 про те, що неповнолітня ОСОБА_10 не досягла 16 років. Звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_9 , не заперечуючи факту вступу з потерпілою ОСОБА_10 у статеві зносини, стверджував, що він знав про те, що ОСОБА_10 є неповнолітньою, однак не був обізнаний, що остання не досягла шістнадцятирічного віку. Крім того, потерпіла виглядала як доросла дівчина і при цьому вона не повідомляла йому про те, що їй не виповнилось 16 років ні під час їх спілкування у соціальних мережах ні при їх зустрічі, остання добровільно залишалася у нього двічі ночувати, поведінка та зовнішній вигляд ОСОБА_10 , за його сприйняттям, не відповідає ознакам особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, оскільки є характерними для дорослої людини. Зазначає, що з показань допитаних в суді першої інстанції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також не встановлено, що потерпіла повідомляла обвинуваченого про свій вік. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_9 не має юридичної освіти, йому не роз`яснено суті обвинувачення, тому він і визнав вину в судовому засіданні, оскільки на той час, він думав, що навіть, якщо він не знав дійсний вік потерпілої, то це також злочин. Посилаючись на зазначене, вважає, що вирок Малинського районного суду від 05 листопада 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, яким ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 в підтримку апеляційної скарги, позицію потерпілої ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги захисника обвинуваченого, заперечення прокурора проти поданої апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити з таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінально-процесуального закону судом першої інстанції дотримані.

В свою чергу, предметом апеляційного розгляду у провадженні є доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України, яка фактично ставиться під сумнів стороною захисту з основним апеляційним посиланням на необізнаність обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що неповнолітня ОСОБА_10 (потерпіла) не досягла 16 років на момент статевих зносин.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення вчинення повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій, - зроблено з дотриманням вимог статті 23 КПК України на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Суд першої інстанції надав належну оцінку зібраним доказам у їх сукупності, обґрунтовано визнав їх допустимими, належними та взаємопов`язаними, а також достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Так, в ході судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання про те, що він є військовослужбовцем. В червні 2023 року почав зустрічатися з ОСОБА_10 . Під час спілкування між ними виникли почуття кохання. 09.03.2024 року разом святкували «Міжнародний жіночий день» у с.Щербатівка Коростенського району Житомирської області. Цього ж дня ввечері, близько 22 години, після святкування прибули до місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_10 погодилась у нього заночувати. Там в приміщенні однієї з житлових кімнат будинку вступив з ОСОБА_10 в природні статеві зносини. Також приблизно в кінці березня - на початку квітня 2024 року ОСОБА_10 знову перебувала у нього в гостях за адресою: АДРЕСА_1 та погодилась заночувати. В цей час знову вступив з нею у природні статеві зносини. Крім того пояснив, що йому було відомо про те, що потерпілій, на час вступу з нею в статеві зносини, виповнилось лише 15 років

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 дав пояснення в підтвердження статевих зносин з потерпілою ОСОБА_7 , разом з тим, заперечив свою обізнаність, що остання не досягла шістнадцятирічного віку на цей момент.

Вище зазначені показання про необізнаність обвинуваченого з віком потерпілої, підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду і сама потерпіла ОСОБА_7 .

Разом з тим, в суді першої інстанції потерпіла пояснила, що ОСОБА_9 вона знала здавна, оскільки він товаришував з її братом. У зв`язку з цим знайшла ОСОБА_9 через соціальні мережі та запропонувала йому зустрічатись. Вперше зустрілись в червні 2023 року та почали спілкуватись. Під час спілкування між ними виникли почуття кохання. 09.03.2024 року разом з ОСОБА_9 в с.Щербатівка святкувала «Міжнародний жіночий день» і залишилась у нього ночувати. Під час цього вступили у природні статеві зносини. Через деякий час, а саме в кінці березня - на початку квітня 2024 року, знову залишилась ночувати за місцем проживання ОСОБА_9 і повторно вступила з ним у природні статеві зносини. В подальшому завагітніла.

За результатами апеляційної перевірки оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції вважає, що вище зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_9 (про необізнаність з віком потерпілої) є його правом та способом захисту, при цьому, апеляційний суд критично оцінює зазначені показання останнього та потерпілої стосовно цих обставин, виходячи з того, що вони є не послідовними, суперечать та спростовуються сукупністю наявних доказів у даному кримінальному провадженні. Потерпіла на час апеляційного розгляду справи є дружиною обвинуваченого, її показання спрямовані на сприянні в ухиленні обвинуваченим від кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд бере до уваги, що під час судового розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому (у тому числі й свою обізнаність з віком потерпілої). В свою чергу, потерпіла ОСОБА_7 під час судового розгляду також не наголошувала на факті незнання обвинуваченим її віку під час їх статевих зносин. В судовому засіданні суду першої інстанції з показань обвинуваченого та потерпілої слідує, що обвинувачена та потерпіла тривалий період були знайомі, мали близькі стосунки, обвинувачений ОСОБА_9 був присутній на випуску потерпілої ОСОБА_7 по закінченню нею 9-го класу загальноосвітньої школи, та був на святкуванні у 2013 році п`ятнадцятиріччя потерпілої ОСОБА_7 . Дані обставини повністю підтверджують відповідну обізнаність ОСОБА_9 про вік потерпілої на час вчинення з нею сексуального характеру.

Суд першої інстанції, мотивуючи свої висновки, обґрунтовано взяв до уваги як доказ протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 02.09.2024 з доданим відеозаписом (проведеного за участі понятих. Так, згідно даного протоколу та відеозапису під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 розповів та показав, як він 09.03.2024 близько 22 години, після святкування з ОСОБА_7 «Міжнародного жіночого дня», прибув з нею до свого місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де неповнолітня ОСОБА_10 погодилась заночувати. Перебуваючи у приміщенні однієї з житлових кімнат будинку, ОСОБА_9 , знаючи, що ОСОБА_10 виповнилось лише 15 років, вступив з нею у природні статеві зносини. Після цього в кінці березня - на початку квітня 2024 року, однак не раніше 29.03.2024 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом ОСОБА_10 , яка знаходилась у нього в гостях та погодилася заночувати, знову вступив з нею у природні статеві зносини.

Таким чином, відповідно до цього протоколу та додатків до нього обвинувачений ОСОБА_9 особисто та добровільно підтвердив факт того, що він знав, що ОСОБА_7 на момент вступу з ним у природні статеві зносини виповнилось лише 15 років. Жодних заяв та заперечень з боку обвинуваченого на спростування своєї обізнаності з віком потерпілої протокол слідчого експерименту не містить.

Також, згідно індивідуальною карткою вагітної та породіллі №82, яка оформлена на ОСОБА_10 23.05.2024, термін вагітності ОСОБА_10 становить 7-8 тижнів (а.п.68-82).

Як слушно зазначає суду першої інстанції цей строк вагітності свідчить про те, що потерпіла ОСОБА_10 завагітніла в кінці березня на початку квітня 2024, що дійсно свідчить про правдивість показань обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_7 про час вступу у природні статеві зносини. Крім того, в індивідуальній картці вагітної та породіллі потерпіла ОСОБА_10 своїм чоловіком вказала ОСОБА_9 .

Апеляційні посилання сторони захисту на факт того, що суд першої інстанції фактично не з`ясував та не встановив факту повідомлення потерпілої ОСОБА_10 . ОСОБА_9 , що вона не досягла 16 років, є безпідставним, оскільки, як потерпіла ОСОБА_7 , так і обвинувачений ОСОБА_9 (повністю визнав свою вину, наголосив на своєму знанні віку потерпілої), підтвердили обізнаність останнього про вік потерпілої в суді першої інстанції.

В свою чергу, показання обвинуваченого та потерпілої дані ними під час судового розгляду в суді першої інстанції, є послідовними, достовірними, оскільки підтверджені іншими наявними в провадженні доказами, а саме:

- копією паспорта згідно якої ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, станом на березень-квітень 2024 року потерпілій виповнилось 15 повних років (а.п.61);

- висновком експерта з судово-медичної експертизи № 166 від 26.07.2024 року (а.п.84), згідно якого ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла статевої зрілості. У виписці з медичної картки стаціонарного хворого №2201 на ім?я ОСОБА_10 зазначений основний діагноз: 1 вагітність 8-9 тижнів; ранній гестоз, легкий перебіг; супутній діагноз: трихомонадний польпіт.

- висновком експертів з судово-психіатричної експертизи №144-2024 від 20.08.2024 року (а.п.87-89). Відповідно до даного висновку неповнолітня ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 будь-яким психічним захворюванням не страждає. Рівень її психічного розвитку відповідає її віковому періоду. Інтелект збережений. Мислення логічне. Індивідуально-психологічні властивості знаходяться в межах психологічної нормативності. Доступна до продуктивного спілкування, на запитання відповідає по суті заданого, контактна, здатна до логічного мислення, інтелект відповідає віковому варіанту норми, здатна давати відповідні показання. Виражених психологічних наслідків вчинених розпусних дій щодо неповнолітньої ОСОБА_10 , які б відобразилися на її розвитку та психологічному стані не виявлено. Неповнолітня ОСОБА_10 схильності до вираженого фантазування не виявляє.

Аналізуючи усі вищевказані докази, апеляційний суд приходить до висновку про їх належність та допустимість, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та їх оцінці, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Досліджені докази переконливо свідчать про те, що ОСОБА_9 усвідомлював (достовірно знав), що потерпіла ОСОБА_7 не досягла шістнадцятирічного віку, разом з цим вступив в добровільні природні статеві зносини з останньою, що повністю відповідає ознакам суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України. Відповідно, доводи сторони захисту про відсутність у діях обвинуваченого суб`єктивної сторони злочину є безпідставними та спростовуються наявними доказами, оціненими судом першої інстанції відповідно до вимог статті 94 КПК України, що знайшло своє підтвердження і в суді апеляційної інстанції.

В даному випадку, апеляційний суд звертає увагу, що жодних обґрунтованих доказів протилежного, стороною захисту не наведено, як і не надано будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій.

Всі досліджені у цьому провадженні докази, як кожен окремо, так і у їх сукупність, підтверджують обставини, що регламентовані ст.91 КПК України щодо події кримінального правопорушення (його часу, місця, способу, обставин його вчинення), причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому діяння, його винуватості, форми вини, та водночас дають достатнє уявлення щодо усіх елементів і ознак інкримінованого ОСОБА_9 , у даному провадженні кримінального правопорушення.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.373 КПК України, є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Малинського районного суду Житомирської області від 05.11.2024 стосовно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді :