ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3268/25 Справа № 180/1506/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2025 року відносно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2025 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, в силу ст. 89 КК України не судимий, мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік. Стягнуто нього судові витрати. Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, на прикінці квітня 2024 приблизно о 13-00 (точних дати та часу під час досудового розслідування не встановлено) обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи неподалік будинку № 20 по вул.. Парковій в м. Марганець Дніпропетровської області, незаконно заволодів, шляхом привласнення знайденого, паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Марганець Дніпропетровської області, із серією та номером НОМЕР_1 , виданим 15.01.1998 року Марганецьким МВ УМВС України в Дніпропетровській області.

Крім того, 15 липня 2025 року приблизно о 12-30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою подальшого використання на ім`я « ОСОБА_9 », а саме умисно, з метою подальшого використання, замінив фотокартки з першої та третьої сторінки паспорта на фотокартки зі своїм зображенням.

Після чого, 15 липня 2025 року, приблизно о 15-20 Кузьменко, перебуваючи на території блокпосту «Д-10», який розташований на автошляху Н-23 на території м. Марганця Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно пред`явив працівнику поліції завідомо підроблений паспорт громадянина України із серією та номером НОМЕР_1 , заповнений на ім`я « ОСОБА_9 », тим самим його використав.

По справі надійшла апеляційна скарга прокурора, який не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст.358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, просить змінити вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону. Вказує, що відповідно до постанови пленуму ВСУ, про практику призначення судами кримінального покарання, однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають. Тобто, визначене судом першої інстанції покарання, призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, оскільки суд застосував принцип поглинення до однакових за видом та розміром покарань.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого та кваліфікація його дій ніким не оскаржуються, тому на підставі вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у абз. 2 п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначенні у максимальних межах санкцій статей.

Санкція ст. 357 КК України передбачає максимальне покарання у виді трьох років обмеження волі, а санкція ч. 4 ст. 358 КК України двох років обмеження волі.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі, і за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 (двох) років, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, оскільки, суд застосував принцип поглинення до однакових за видом та розміром покарань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання з підстави неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, в решті вирок залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2025 року відносно ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим

-за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі,

-за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі,

-за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підстав ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання та призначити іспитовий строк на 1 (один) рік.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Судді