Справа № 297/1788/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальнеому провадженні №0000025 від 09 січня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

05.11.2025 року прокурор Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000025 від 09.01.2023 року, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Клопотання мотивує тим, ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.05.2025 року застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком до 15.07.2025 року. Ухвалою від 11.07.2025 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 09.09.2025 року. Зазначила, що обвинувачений вчинив тяжкий злочини, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 09 років з конфіскацією майна, що може стати причиною його ухилення від суду. Також, щодо існування ризиків, які слугували підставою обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не відпали, тому просить суд продовжити строк запобіжного заходу на 60 діб.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 не заперечили щодо задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали клопотання суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що 16.05.2025 року ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді нічного домашнього арешту.

11.07.2025 року ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на 60 днів.

Крім того, ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 08.09.2025 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту до 07 листопада 2025 року.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

При вирішенні клопотання про продовження застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує, що такий підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років, і згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, а також враховує тяжкість покарання, що йому загрожує.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

В ході розгляду клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, суд вважає, що існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Також, суд вважає, що існує ризик, що ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків, а також інших учасників кримінального провадження та схиляти їх до зміни даних ними показів.

Крім того, існує ризик, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюється у вчиненні злочину повторно.

Так, на думку суду, в судовому засіданні, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п 1, п. 3, п. 4 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також те, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, та враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення виконання обвинуваченому покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Разом з тим, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає покласти відносно останнього наступні обов`язки: заборонити залишати місце фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 ,без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, щодня та прибувати до суду за першою вимогою;

Згідно ч. 4 ст. 196 КПК України, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193-194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на 60 діб з покладенням наступних обов`язків:

-заборонити залишати місце фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 ,без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, щодня;

-прибувати до суду за першою вимогою;

Строк дії ухвали до 04.01.2026 року включно.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Берегівський РВП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7