Справа № 461/2266/25
Провадження № 1-кс/461/4296/25
УХВАЛА
08.07.2025 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального, правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
Прокурор клопотання обгрунтовує наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що у березні 2025 року, але не пізніше 21.03.2025, невстановлений представник держави-агресора рф, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, через месенджер «Телеграм», залучив громадянина України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 до проведення підривної діяльності проти України.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванні час, але не пізніше 21.03.2025, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, в ході спілкування із застосуванням месенджера «Телеграм» із невстановленим представником держави-агресора рф (з невстановленого акаунта), ОСОБА_4 отримав від останнього пропозицію щодо надання йому допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, спрямованої, зокрема, і на послаблення її обороноздатності.
В свою чергу, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його невстановлений співрозмовник є представником іноземної держави, а саме країни-агресора рф, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, погодився виконувати завдання за грошову винагороду невстановленої досудовим розслідуванням особи по наданню допомоги у підривній діяльності проти України.
Надалі, з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 виконуючи інструкції представника країни-агресора рф, разом з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи послуги водія за допомогою сервісу «BlaBlaCar» 21.03.2025 виїхали з Закарпатської області та орієнтовно о 15 годині 45 хвилин прибули у місто Львів.
Після цього, на виконання отриманих від представника країни-агресора рф інструкцій через месенджер «Телеграм» ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 о 19 год 58 хв. забрали попередньо залишену невідомою останнім особою, на узбіччі автодороги у місті Львові по вулиці Єрошенка, а саме в автомобільних шинах за географічними координатами 49.854373, 24.001300 сумку чорно червоного кольору з написом білого кольору «SPORT», в якій знаходився саморобний вибуховий пристрій.
Надалі, ОСОБА_7 через месенджер «Телеграм» отримав завдання від представника країни-агресора рф розташувати саморобний вибуховий пристрій під автомобілем Lаnd Rover зеленого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 21.03.2025 приблизно о 22 год 40 хв заклали вказаний саморобний вибуховий пристрій на території загального користування двору між будинками, 43а АДРЕСА_3 , географічні координати: 49.846389, 24.003889.
Будучи переконаними, що вчинили усі дії для досягнення своєї злочинної мети, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 покинули територію двору між будинками, 43а 45, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , географічні координати: 49.846389, 24.003889 та вирушили в невідомому напрямку.
Водночас, співробітниками СБ України вказана злочинна діяльність ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб була припинена та як наслідок, попереджено вибух у громадському місці.
Зокрема, 21.03.2025 о 22 год 52 хв громадянин України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий працівниками Служби безпеки України в порядку ст. 208 КПК України.
Таким чином, 22.03.2025 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, шляхом надання допомоги представнику іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.05.2025 підозрюваному продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 12.07.2025.
Крім цього, ухвалою Галицького районного суду м. Львова продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 22.09.2025.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні закінчується 12.07.2025.
Оцінюючи особу підозрюваного та обставини вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , прокурор приходить до переконання в тому, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому є підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Тому просить клопотання задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання. Надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.
Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що клопотання є необгрунтованим. Ризики, зазначені у клопотанні, є недоведеними та відсутніми. Просив визначити заставу.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисника.
Заслухавши думку прокурора щодо поданого клопотання, позицію захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам ст. 199 КПК України.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Встановлено, що 22.03.2025 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, шляхом надання допомоги представнику іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану.
При цьому, поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які на даний час в ході судового розгляду судом не досліджено, зокрема:
1) повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 12.03.25;
2) допитом свідка ОСОБА_8 від 13.03.2025;
протоколом огляду місця події від 21-22.03.2025 в ході проведення якого, під автомобілем марки Lаnd Rover зеленого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , який був припаркований у дворі між будинками АДРЕСА_4 , за географічними координатами: 49.846389, 24.003889 виявлено та вилучено саморобний вибуховий пристрій, який знаходився в сумці чорно червоного кольору з написом білого кольору «SPORT» та контейнер із телефоном для аудіо,- відеоконтролю місця події
3) протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_7 від 22.03.2025;
4) протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_4 від 22.03.2025;
5) повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 22.03.2025;
6) повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 22.03.2025;
7) протоколом затримання ОСОБА_7 від 21.03.2025;
8) протоколом затримання ОСОБА_4 від 22.03.2025.
Таким чином, ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, шляхом надання допомоги представнику іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 . Питання щодо наявності чи відсутності в діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.05.2025 підозрюваному продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 12.07.2025.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 22.09.2025.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні закінчується 12.07.2025.
Враховуючи, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 завершується, існує необхідність у продовженні вищевказаного строку, оскільки громадянин ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а також продовжують існувати ризики, що стали підставою застосування до нього такого запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею у кримінальному провадженні встановлено наступне:
- наявні докази, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку;
- у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінальних правопорушень, є підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є актуальними та не відпали.
Прокурором доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).
Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінується останньому, є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Водночас, відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що на даний час у ході розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а також осіб, які, можливо, причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, у випадку обрання стосовно ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, останній може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останнім допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього та інших невстановлених осіб, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства з метою зміни або відмови їх від показів.
Крім цього, кримінальне правопорушення, вчинене підозрюваним, здійснювалося із залученням інших осіб, які наразі встановлюються органом досудового розслідування для подальшого проведення слідчих дій за їх участю, а тому у випадку обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, призведе до конспірації злочинної діяльності шляхом надання порад та вказівок стосовно завуальованого спілкування в телефонних розмовах з використанням маршрутизаторів (інтернет-роутерів) та месенджерів на базі соціальних мереж, які неможливо відслідкувати гласними чи негласними засобами контролю. Про вказаний факт свідчать неодноразові факти спілкування останнього саме за допомогою інтернет- месенджерів, зокрема месенджером «Телеграм» із іншими особами з метою конспірації своїх дій.
Разом із тим, згідно із п. 51 вказаного вище рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.
Окрім цього, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному не суперечить вимогам ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», вказаним у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.10.2014 у справі «Чанєв проти України», оскільки в матеріалах справи існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів у відношенні до обвинуваченого чи зменшення ризиків заявлених прокурором на даний не встановлено.
Згідно ст. 183 КПК України заборон щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.
Суд вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні. Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження.
Підозрюваний, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м c. Пилипець, Закарпатської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий. При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, наявність вищевказаних ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, приходжу до висновку про необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.
Обмеження конституційних прав підозрюваного є виправданим, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, на думку суду, ОСОБА_4 не слід визначати альтернативний запобіжний захід заставу. Саме такий запобіжний захід як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органу досудового розслідування та суду.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, та підозрюваному слід продовжити строк тримання під вартою.
Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Відповідно до клопотання ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Тому, суд вважає за необхідне не визначати ОСОБА_4 заставу.
Керуючись ст.ст. 369, 376 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_6 задоволити.
Продовжити підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 06.09.2025 року, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», без визначення розміру застави.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1