Справа № 953/3573/22
н/п 1-кс/953/4794/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова заяву засудженого ОСОБА_3 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 у справі про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява (зафіксована у протоколі судового засідання) засудженого ОСОБА_3 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 у справі за заявою ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Заява мотивована тим, що у судді є неупереджене ставлення; немає ніякого арешту майна, майно викрадено; хоче безпосередньо приймати участь у судовому засіданні (зафіксовано у протоколі судового засідання усний відівд).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 24.06.2025 заяву передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Заява була призначена до розгляду на 27.06.2025.

У судове засідання з`явився засуджений та заявив клопотання про залучення захисника, яке було задоволено судом і розгляд заяви відкладено до 30.06.2025.

У судовому засіданні 30.06.2025 ОСОБА_3 зазначив, що суддя ОСОБА_5 є упередженою щодо нього; його було незаконно затримано; відсутні ухвали про арешт майна, а тому на його думку майно є викраденим. Суддя ОСОБА_6 не постановила окремої ухвали.

Захисниця у судовому засіданні підтримала думку засудженого, також зазначила що відповідно до практики Європейського суду з прав людини наявність в особи сумнівів щодо неупередженості судді є підставою для відводу останнього.

Суддя ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, 25.06.2025 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, проти поданої заяви заперечила.

Прокурор у судове засідання не з`явився, 27.06.2025 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та просив відмовити у задоволенні заяви про відвід судді.

Суд враховуючи, що суддя ОСОБА_5 та прокурор подали заяви про розгляд справи за їх відсутності дійшов висновку про задоволення вказаних заяв. При цьому суд відхиляє заперечення (вимогу) засудженого щодо обов`язкової участі вказаних осіб з огляду на положення статті 81 КПК України, які не передбачають обов`язкової участі зазначених осіб, а частина третя названої норми визначає, що особа, якій заявлено відвід, може бути заслухана за її бажанням, що вказує на відповідне право особи.

Розглянувши заяву про відвід, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії, учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід (ст. 80 КПК України).

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75 КПК України.

Так, ОСОБА_3 посилається на упередженість судді, що передбачена п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме: наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Оцінивши наведені стороною захисту підстави для відводу судді ОСОБА_5 суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Критерії, за якими можна визначити чи є суд, що розглядає справу об`єктивним та неупередженим знайшли своє відображення в усталеній судовій практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ "Олександр Волков проти України" від 09 квітня 2013 року, зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 Рішення).

Також, у справі "Білуха проти України" від 09 листопада 2006 року ЄСПЛ дійшов висновку, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Необхідно зазначити, що сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Відповідно посилання захисника щодо наявності підстав для відводу за наявності будь-яких сумнівів в упередженості судді визнаються необґрунтованими, оскільки особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Незалежність і об`єктивність судді в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами

ОСОБА_3 , як на підстави відводу судді, посилається на те, що його було незаконно затримано та відсутні ухвали про арешт майна.

Указані доводи стосуються обставин кримінального провадження, оцінка яким була надана у вироку суду від 17.02.2023 та ухвалі суду апеляційної інстанції від 02.06.2025. Жодних доказів на підтвердження факту незаконного затримання заявник не надав (ухвал, рішень суду тощо). Навпаки під час прийняття вказаних судових актів суди першої та апеляційної інстанції не встановили відповідних порушень. А тому надані усні пояснення засудженого не підтверджуються жодним належним доказом. Відповідно, суд відхиляє такі аргументи.

Крім того ОСОБА_3 просить відвести суддю ОСОБА_5 від розгляду клопотання про скасування арешту майна, мотивуючи свою заяву незгодою з ухваленими у цьому кримінальному провадженні рішеннями (та не ухваленням), тобто фактично стосуються незгоди особи з ухваленими суддею рішеннями, що не може бути підставою для відводу, оскільки незгода з рішеннями судді має здійснюватися у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням у кримінальному провадженні з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Також відсутність ухвал про арешт майна не може свідчити про упередженість судді та слугувати підставою для відводу останньої, а є обставиною, яка підлягає дослідженню та встановленню під час безпосередньо розгляду клопотання про скасування арешту майна.

У даному конкретному випадку не встановлено жодної обставини, підтвердженої належними і допустимими доказами, яка б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості судді ОСОБА_5 , як судді, яка розглядає заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Отже, оскільки заявлений відвід судді ОСОБА_5 не містить викладу обставин, підтверджених відповідними доказами, які б вказували на наявність підстав, передбачених ст. 75 КПК України, та обґрунтованих доводів про її заінтересованість чи упередженість, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. 7, 75, 77, 80, 81, 190, 369 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 у справі про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 30.06.2025.

Суддя ОСОБА_7