КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6741/24
Провадження № 1-кп/552/421/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2025 м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

представника потерпілої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження №0000847 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблунівка Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-23.09.2024 Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України іспитовий строк один рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2024 близько 20 год 30 хв ОСОБА_5 , в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство (вид насильства згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання і протидію домашньому насильству») по відношенню до своєї тещі ОСОБА_6 , відповідно до ст. 3 3акону України «Про запобігання і протидію домашньому насильству»), тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, за наступних обставин.

Установлено, що 03.04.2024, близько 20 год 30 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, наніс останній два удари руками, стиснутими в кулак, у ділянку її нижньої щелепи справа і зліва, після чого вона впала на коліна, а він продовжував наносити хаотичні удари у верхню ділянку тулуба та голови, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді: закритих переломів тіла нижньої щелепи справа і зліва зі зміщенням з розвитком підшкірних гематом підборіддя і шиї, які кваліфікуються лише в своїй сукупності, як середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому вину визнав частково та надав наступні за змістом показання, що ввечері 03.04.2024 він прийшов провідати свою дружини, яка на той час проживала у квартирі своєї матері. Коли зайшов до квартири, то побачив, що у сусідній кімнаті, на підлозі, лежав її брат, ОСОБА_8 , який, очевидно, був у стані алкогольного сп`яніння. Він зайшов до кімнати, де лежала його дружина, присів на диван та запропонував дружині за нею деякий час доглядати. Теща це почула та не зрозуміла, про що він говорить, почала кричати на нього, підійшла до нього ззаду, вчепилась в футболку та порвала її. В цей момент підбіг її син. Він штовхнув тещу в район грудної клітини, 1 раз, відштовхнувши її, від чого вона осіла вниз на підлогу. Колись він займався боксом та кандидатом в майстри спорту по боксу. В челюсть він потерпілу не бив. ЇЇ син, ОСОБА_8 , стояв поруч із ними. Він 1 000 разів шкодує про вчинене. Потім вони разом із дружиною та тещею були на дачній ділянці, працювали там разом. До дружини він постійно приходив, навідував, віддавав їй свою пенсію, пенсійна карточка знаходилась у дружини. Він є військовим пенсіонером, отримує 15 000 грн пенсії. Про те, що в його тещі зламана челюсть, він дізнався вже в суді. Стверджує, що це могло статися в момент, коли його теща падала декілька разів на балконі, через проблеми зі здоров`ям, і він ще допомагав їй підводитись, а також що ці тілесні ушкодження їй могли спричинити співмешканці, з якими вона проживала разом впродовж свого життя, всього їх було троє, які її інколи били.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена наступними, перевіреними в судовому засіданні доказами.

Допитана в порядку ст. 225 КПК України потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що проживає в АДРЕСА_3 , разом із сином та донькою. ОСОБА_5 є її зятем, він проживає в іншій квартирі. 03 квітня 2024 року в квартирі вона була з донькою та сином, коли ОСОБА_9 подзвонив доньці, сказав, що прийде переночувати. Прийшов п`яний, сів на диван, а ноги поклав їй на голову, вона зробила зауваження, син почув все. Мабуть, до нього приїзжав брат, і, напевно, вони щось не поділили, тому він і прийшов. Між ОСОБА_5 та сином виник конфлікт, вони начали битися, потім розійшлися. Коли вона йшла викликати поліцію, то ОСОБА_5 почав її бити, вона почала кричати, на що ОСОБА_5 почав кричати, щоб вона не притворялась. Дочка нічого не бачила, чула тільки крики. Потім він пішов. Він получає гарну пенсію, а доньці не допомагає. Раніше таких випадків не було.

На запитання прокурора потерпіла повідомила, що ОСОБА_5 бив її кулаками, вона впала на підлогу і почала кричати. Скільки разів вдарив, вона не пам`ятає, побив їй обидві челюсті, напополам, вони ніколи не зростуться, лікарі сказали, що операцію не можна робити. В лікарню поїхала на наступний день, в травмпункт, а там викликали поліцію, самостійно поліцію не викликала. В лікарні не лежала.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що 17.11.2023 вона забрала доньку до себе, щоб за нею доглядати, оскільки вона має ряд захворювань, зокрема, цукровий діабет, та є майже лежачою. У квітні 2024 року обвинувачений ОСОБА_5 , який є її зятем, зателефонував дочці, що прийде ночувати. ОСОБА_5 прийшов п`яний. Коли прийшов, то присів на диван, на якому лежала дочка, а ноги поклав на розкладачку, на якій вона лежала, біля її подушки. Через це вона вимушена була піднятись та сісти на розкладушці, і зробила йому зауваження, чого він так себе поводить, на що він відповів, що це «так по-модньому, по-американьски». Син, який в той час був у сусідній кімнаті, прийшов та сказав ОСОБА_5 , щоб той ішов ночувати до себе додому. Між ними виник конфлікт, він ударив сина, можливо, зламав йому ребро, бо син потім жалівся на біль, але до лікарні не звертався. Потім син пішов до своєї кімнати, а ОСОБА_10 вийшов у коридор. Вона пішла за ним слідом, хотіла у сина взяти мобільний телефон, щоб викликати поліцію, і на виході з кімнати до коридору ОСОБА_5 кинувся їй назустріч, з кулаками, почав хаотично бити в нижню ділянку обличчя, в щелепи з обох сторін, в підборіддя. Вона погано бачить, кількість ударів не пам`ятає, був дуже сильний біль, вона впала на пілогу в коридорі, свідомість не втрачала, чи то сама впала, чи то її штовхнув ОСОБА_5 , чітко не пам`ятає. ОСОБА_5 почав її ображати нецензурними словами, щоб вона не прикидувалась, що їй погано, а потім допоміг їй піднятись з підлоги. На наступний день вони вдвох із сином поїхали до лікарні. Вважає, що ОСОБА_5 зробив її інвалідом. У неї були в той час дві вставні щелепи, верхня і нижня, вони не зламались. Однак зараз у неї тільки одна вставна щелепа, верхня, бо нижню щелепу через травму вона не може вставити, бо не відкривається рот, і вона вимушена всю їжу вживати у перемеленому вигляді. Раніше ОСОБА_5 алкоголь не вживав, а після смерті його товариша почав випивати. Знає, що ОСОБА_5 бив її доньку, але вона все приховувала, коли вона ще працювала в РАГСі, то зламав їй ребро, але донька тоді не сказала, а вже потім розповіла. Гроші на утримання доньки ОСОБА_5 давав рідко, у доньки пенсія 3 200 грн, а у ОСОБА_5 15 000 грн. Зараз донька проживає вже не з ними, а в квартирі, де раніше проживала із ОСОБА_5 . Там накопичились борги за комунальні послуги в розмірі 25 000 грн, бо ОСОБА_5 усі гроші пропиває. Вона боїться, що ОСОБА_5 може знову її побити, та боїться за доньку, щоб не побив. Разом із тим її шкода обвинуваченого, бо він нерозумний. Вона б не хотіла, щоб його надовго посадили.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 на запитання прокурора повідомив, що все відбулося в перших числах квітня минулого року. ОСОБА_5 прийшов до сестри, випивший, мама і сестра були в спальні. Коли почув шум, пішов туди. Побачив, що ОСОБА_5 сидів на дивані, положив ноги на подушку, він зробив йому зауваження, на що ОСОБА_5 відповів, що буде у них ночувати. Він на це сказав, щоб ОСОБА_5 ішов до себе додому, що в нього є квартира, то нехай ночує вдома. Йому не сподобалось зауваження і він вдарив ОСОБА_11 кулаком в обличчя, він його вдарив у відповідь, і вони почали битись, штовхалися. Потім прийшла його матір і почала їх розбороняти. Він пішов, сів на диван, через декілька секунд почув, як мама закричала, вибіг і побачив, що вона лежить на підлозі. Як її вдарив ОСОБА_5 , він не бачив, мама сказала, що він її вдарив двічі по обличчю. Потім він підняв матір. ОСОБА_5 підійшов, почав вибачатися, сказав що він був не правий, після того, як повибачався, пішов. На наступний він день відвіз матір до лікарні і лікарі повідомили поліцію.

На запитання захисника свідок повідомив, що наявних тілесних ушкоджень на матері не було, сестра до лікарні жила з ОСОБА_5 , після лікарні проживала з ним та матір`ю. Зараз проживає в квартирі, де мешкала з ОСОБА_5 , почуває себе погано, потребує постійного догляду. Це був єдиний конфлікт, все через горілку, він був нормальним зятем, допомагав. Вважає, що його суворо карати не потрібно.

На запитання представника потерпілого повідомив, що до цих подій конфліктів не виникало, ОСОБА_5 руки раніше на них не підіймав, тілесних ушкоджень до цих подій на матері не було. Конфлікт відбувся в залі. На даний момент матір ледве ходить, після цих подій матір дуже схудла, не може нормально їсти, операцію робити не можна, спить нормально. Дуже хвилюється за ОСОБА_5 , їй шкода його. Лікувалась в 3-й МКЛ м. Полтави. Обурювалась, що ОСОБА_5 підняв руку на неї.

На запитання суду повідомив, що ОСОБА_5 з його сестрою проживають у квартирі родичів ОСОБА_5 , він піднімав руку на сестру, тому її з лікарні вони із матір`ю забрали її до себе. В неї на тілі були синці. Він особисто не бачив, щоб ОСОБА_5 бив його сестру, він був нормальний, поки не почав пити. ОСОБА_5 приходив в гості до сестри, щоб дізнатися як її стан, нічого не допомагав. На даний момент матері жалко його, не хоче щоб його посадили. Чи умисно він наніс удари матері, сказати не може, можливо, вона попала під «гарячу руку», раніше конфліктів не було. Внаслідок удару в матері проблеми з челюстю і тепер їй дуже важко їсти, їсть все в перемеленому вигляді, операцію робити не можна. ОСОБА_5 алкоголь вживає років зо два.

Крім наведених у вироці показань свідків, вина ОСОБА_5 доводиться перевіреними в судовому засіданні доказами:

- заявою ОСОБА_6 від 13.08.2024, згідно якої остання просить внести відомості до ЄРДР за фактом спричинення їх тілесних ушкоджень у вигляді двохстороннього перелому нижньої щелепи з зміщенням ОСОБА_5 (т.1 а.с.106);

- консультативним висновком КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В.Скліфосовського Полтавської обласної ради» від 24.04.2024, відповідно до якого ОСОБА_6 встановлений діагноз: Двосторонній перелом тіла нижньої щелепи, зі зміщенням (т.1 а.с.107);

- журналом реєстрації амбулаторних хворих по травмпункту відділення експресної (невідкладної) медичної допомоги КП «1-А МКЛ ПМР», в якому мається запис від 04.04.2024 щодо ОСОБА_6 , діагноз: З/подвійні переломи нижньої щелепи (т.1 а.с.111-112) ;

-мультиспиральною комп`ютерною томографією КП «1-А міська клінічна лікарня ПМР», згідно якої даних за внутрішньочерепну геморагію не виявлено. Перелом тіла нижньої щелепи справа та зліва з попереченим зміщенням зліва до 4,5 мм, справа на ширину кортикального шару (т.1 а.с.113-114);

- висновком експерта № 901 від 16.09.2024, відповідно до якого: згідно медичної документації на ім`я ОСОБА_6 , у якої мали місце тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів тіла нижньої щелепи справа і зліва зі зміщенням з розвитком підшкірних гематом підборіддя і шиї, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхніми, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, не менш як від двократної дії травмуючи факторів, в напрямку, спереду-назад, як справа-наліво, так і зліва-направо та з досить сильною силою і можливо в строк і за обставин вказаних в постанові, постановленій медичній документації і «Протоколі допиту потерпілої гр.. ОСОБА_6 від 11.09.2024 року» та які кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Після отриманих даних тілесних ушкоджень ОСОБА_6 могла рухатись, розмовляти, тощо. Вище вказані тілесні ушкодження знаходяться в анатомічні ділянці досяжній, але не характерній для само спричинення (т.1 а.с.116-117);

- складеним слідчим СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_12 із 15 год 30 хв до 16 год 17 хв 12.09.2024 за адресою: АДРЕСА_3 протоколом огляду місця події, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 показує, де відбулася подія (т.1 а.с.119-123);

- складеним слідчим СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_12 із 11 год 04 хв до 11 год 15 хв 13.09.2024 за адресою: АДРЕСА_3 протоколом проведення слідчого експерименту, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 розповіла, що 02.04.2024 року, близько 20:00, до її дочки зателефонував чоловік, з яким вона вже більше року не проживає, та попросився переночувати, коли він зайшов до квартири, направився до спальні, де вона знаходилась, почав неадекватно себе поводити, син потерпілої зробив йому зауваження, чоловіки почали штовхатися, потерпіла вибігла з кімнати та почала їх розбороняти, але ОСОБА_5 розвернувся та наніс їй два удари у нижню частину щелепи, після чого вона впала на коліна, а він продовжував наносити хаотичні удари у верхню ділянку тулуба (т.1 а.с.128-136);

- складеним слідчим СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_12 , 13.09.2024 за адресою: АДРЕСА_3 протоколом проведення слідчого експерименту, згідно якого ОСОБА_11 повідомив, що 02.04.2025, близько 20.00, до його помешкання прийшов ОСОБА_5 , колишній чоловік сестри, на фоні словесного конфлікту між чоловіками зав`язалася сварка, після чого вони почали битися, потерпіла підійшла до них, щоб розмирити, але ОСОБА_5 наніс їй удари (т.1 а.с.141-146);

- додатковим висновком експерта №907 від 17.09.2024, відповідно до якого: згідно представленої медичної документації на ім`я ОСОБА_6 , у якої мали місце тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів тіла нижньої щелепи справа і зліва зі зміщенням з розвитком підшкірних гематом підборіддя і шиї, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхніми, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, не менш як від двократної дії травмуючи факторів, в напрямку, спереду-назад, як справа-наліво, так і зліва-направо та з досить сильною силою і можливо в строк і за обставин, вказаних в постанові, представленій медичній документації і «Протоколі допиту потерпілої гр. ОСОБА_6 від 11.09.2024 року» та які кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Покази потерпілої ОСОБА_6 , дані нею 13 вересня 2024 року, в ході проведення слідчого експерименту за її участю, не протирічать об`єктивним даним судово медичної експертизи ОСОБА_6 (т.1 а.с.149-150);

- складеним слідчим СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_13 із 19 год 05 хв до 19 год 15 хв 27.09.2024 за адресою: АДРЕСА_3 протоколом проведення слідчого експерименту від 27.09.2024, проведеним з ОСОБА_5 (т.1 а.с.151-155).

Прокурор під час судових дебатів просила суд визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі з реальним його відбуванням.

Обвинувачений у судових дебатах свою вину у вчиненому визнав повністю, попросив вибачення у потерпілої, дав їй слово, що не буде вживати алкоголь. В останньому слові обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав частково. Зазначив, що 03.04.2024, коли прийшов до своєї дружини, поцікавився, чи нормально за нею доглядають уночі, на що вона відповіла, що не дуже добре, тому він запропонував їй залишитися на ніч та доглядати за нею, а теща це почула та неправильно зрозуміла, тому між ними виник конфлікт. Він чітко пам`ятає, що 1 раз штовхнув свою тещу в грудну клітину, ударів в обличчя чи в челюсті він не пам`ятає та не визнає. Алкоголь він вживає рідко, тільки на Новий Рік та на день народження. Додатково повідомив, що 7 років проходив військову службу в Чечні, приймав участь у бойових діях, там отримав контузію та після цього у нього бувають провали в пам`яті, проте до лікарів з цього приводу він не звертався. Зазначив, що свою пенсію віддавав брату дружині, ОСОБА_11 , однак той усю її пропивав. Просив суд його суворо не карати та не позбавляти волі.

Захисник обвинуваченого у судових дебатах просила суд призначити покарання ОСОБА_5 , не пов`язане із позбавленням волі, враховуючи особу обвинуваченого, його похилий вік, необхідність забезпечення належного догляду за дружиною, яка має численні хвороби, на даний час проживає одна та потребує сторонньої допомоги, та вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Представник потерпілої у судових дебатах підтримав думку прокурора та просив призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

Оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що ОСОБА_5 є раніше судимим, враховує тяжкість кримінального правопорушення, яке є нетяжким, особу винного, який є пенсіонером, наявність обставин, що обтяжують покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Також суд приймає до уваги досудову доповідь Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до якої щодо останнього визначено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. У відповідності до висновку органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу за місцем його проживання, умови його життєдіяльності, відносини в суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливе без ізоляції від суспільства (том 1 а.с.64-69).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті з його реальним відбуванням.

Крім того, 23.09.2024 Київським районним судом м. Полтави ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України іспитовий строк один рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

При цьому, призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст.70 КК України, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим за часом) вироком. У даному випадку діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, не застосовуючи ч. 4 ст. 70 цього Кодексу.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року визначено, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Аналогічна позиція з цього питання була висловлена і у постанові об`єднаної палати Верховного Суду.

Тому, якщо до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших кримінальних правопорушеннях, учинених до постановлення цього вироку, то в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватися залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку і яке рішення ухвалює суд у новому вироку щодо покарання за кримінальні правопорушення, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У разі, коли попередній вирок залишився незмінним й ухвалене в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконується самостійно.

В ході розгляду кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 120 000 грн.

Потерпіла під час судового розгляду підтримала цивільний позов, просила його задовольнити.

Представник потерпілої під час судового розгляду цивільний позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у ньому .

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов не визнав, оскільки у нього немає таких грошей.

Захисник обвинуваченого зазначила, що сума цивільного позову в розмірі 120 000 грн є надмірно обтяжливою для обвинуваченого ОСОБА_5 .

Прокурор просила цивільний позов задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу Україниза умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 81 ЦПК Україн передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року, в якому зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправдана лише шляхом констатації Судом факту порушення. Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд вважає, що з вини обвинуваченого ОСОБА_5 , який визнаний судом винним у спричиненні потерпілій ОСОБА_6 умисних середньої тяжкості тілесних ушкодженнях, потерпілій була завдана моральна шкода, яка полягає у суттєвому погіршенні стану здоров`я та у фізичних і душевних стражданнях, заподіяних незаконними діями обвинуваченого.

При визначенні розміру відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості, і, враховуючи матеріали справи, матеріальний стан відповідача, єдиним доходом якого є його пенсія, стан його здоров`я, суд оцінює моральну шкоду, спричинену потерпілій ОСОБА_6 , в розмірі 60 000 грн.

Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілої, - з іншого.

Зважаючи на викладені обставини та норми законодавства, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню на суму 60 000 грн моральної шкоди. В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, продовжити до набрання вироком законної сили.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 11.02.2025.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, продовжити до набрання вироком законної сили.

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 23.09.2024, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, - виконувати самостійно.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 завдану злочином моральну шкоду у сумі 60 000 грн (шістдесят тисяч гривень 00 копійок). В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляцiйного суду через Київський районний суд м.Полтави протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває пiд вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копiї вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1