Справа № 706/403/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000696 від 03.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лапшин Бережанського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 умисно, злісно ухиляється від сплати встановлених судовим рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 21.11.2018 у справі № 706/1616/18, яке набрало законної сили 21.12.2018, аліментів на користь ОСОБА_6 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.10.2018 та до досягнення сином повноліття, тобто до 16.12.2028, що виражається в тому, що ОСОБА_4 , являючись працездатною особою та не маючи об`єктивних причин не працювати, за послугами в центр зайнятості населення не звертається та на обліку як зареєстрований безробітній не перебуває, маючи неофіційний дохід, добровільно аліменти не виплачує, будучи визнаним постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 18.10.2024 у справі № 706/1086/24, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (несплата аліментів), продовжує на виклики до державного виконавця не реагувати, внаслідок чого, згідно розрахунку Христинівського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за ОСОБА_4 в період з жовтня по грудень 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 9 006,75 гривень та у березні 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 3002,25 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів, а загальна сума заборгованості станом на 31.03.2025 складає 149 304,80 грн.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, критично оцінив свою протиправну поведінку та надав показання щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, зазначивши, що йому відомо про наявність судового рішення, яким із нього стягуються аліменти на утримання сина. Аліменти не сплачував, оскільки не мав коштів. Із 2019 року упродовж 5 років працював неофіційно у кафе барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Із 19.05.2025 року працює у ОСОБА_8 . Проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_9 та її двома дітьми від попереднього шлюбу. У вчиненому кається, зобов`язується сплачувати вчасно аліменти та погасити наявну заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення зрозуміла. Обвинувачений визнає свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З огляду на беззаперечне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, згодою із кваліфікацією вчиненого діяння, відсутність заперечень щодо встановлених обставин учасників судового провадження, які з`явились у судове засідання, відсутність сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, з метою з`ясування наявності обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Наслідки розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження судом роз`яснені.

Потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. ОСОБА_6 подала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати без її участі та без участі потерпілого. У вирішенні питання з приводу призначення міри покарання та інших питань, які будуть виникати в ході судового розгляду справи, покладається на думку суду.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена і він повинен нести відповідальність за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст. 65 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Зазначена в обвинувальному акті, як пом`якшуюча покарання обставина, у виді щирого каяття свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшла. Адже щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Досліджені матеріали кримінального провадження доказів щирого каяття особи у вчиненні кримінального проступку не містять, а тому зазначена обставина як така, що пом`якшує покарання, судом не враховується

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Суд, обираючи вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується формально позитивно, під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, яка його обтяжує, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.

Обмежень щодо призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, матеріали справи не містять та судом не встановлено.

Суд вважає, що призначене таким чином ОСОБА_4 покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення обвинуваченому громадських робіт на строк 60 годин, як про те клопотав захисник, суд не вбачає, оскільки під час розгляду справи обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, не встановлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися. Клопотання про їх застосування до суду не надходили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Христинівський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_10