ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: №11кп/818/632/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: приведення вироку у відповідність
до вимог Закону України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові у режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 05 грудня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі - Закон) вироку Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.10.2021 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

-19.10.2021 Деснянським районним судом м.Чернігова за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

Суд мотивував своє рішення тим, що вартість викраденого майна перевищує розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлений на 1 січня 2020 року, а тому, вказане діяння не може бути визнано дрібною крадіжкою, і є кримінально караним.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить задовольнити клопотання, посилаючись на те, що з 1 липня 2020 року було підвищено прожитковий мінімум для працездатних осіб. Зазначив, що держава витратила значні кошти на його утримання у виправній колонії та продовжує нести відповідні витрати, які, на його думку, доцільніше було б спрямувати на потреби Збройних Сил України.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною 2 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн.

Як слідує із матеріалів провадження судом першої інстанції встановлено, що вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 жовтня 2021 ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі за вчинення 18 вересня 2020 року крадіжки чужого майна на суму 4226, 24 грн.

Як було вірно зазначено судом першої інстанції, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи необхідно визначати станом на 01 січня звітного податкового року, в якому було вчинено кримінальне правопорушення, тобто у 2020 році у розмірі 2102 грн.

З огляду на вищевикладене, відсутні правові підстави для приведення у відповідність до вимог Закону України № 3886-IX вироку Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.10.2021 стосовно ОСОБА_8 , за якими він був засуджений за ч.3 ст.185 КК України, оскільки це кримінальне правопорушення залишається кримінально-караними діянням.

Що стосується посилань засудженого на доцільність спрямування державних коштів, що витрачаються на його утримання, на користь Збройних Сил України, то, хоча така позиція й відображає загальногромадянську свідомість, однак вона не має значення для правової оцінки оскаржуваного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки підстави для зміни чи скасування ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 05 грудня 2024 року, відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 05 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: