Справа № 951/236/25
Провадження №1-кп/951/34/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000106 від 30.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Козова Козівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, пенсіонера, не депутата, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2025 близько 10 години 00 хвилин ОСОБА_3 спільно зі своїм знайомим ОСОБА_6 перебували біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул.Грушевського, 26 селище Козова Тернопільського району Тернопільської області, де останній, задля того щоб ОСОБА_3 допоміг йому зняти у банкоматі грошові кошти, передав йому в руки свою банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та повідомив її пін-код.

Після проведення операції зі зняття грошових коштів у ОСОБА_3 , який отримав з карткоприймача банкомату вищевказану картку та скористався безконтрольністю ОСОБА_6 щодо повернення йому тієї ж картки, виник злочинний умисел, направлений на її незаконне привласнення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи протиправно, з прямим умислом, поза увагою ОСОБА_6 , у вищевказаний час у зазначеному місці ОСОБА_3 , утримуючи в своїй руці банківську картку ОСОБА_6 , помістив її у кишеню своєї куртки та утримував при собі до 30.03.2025, коли о 07:27 год. та о 07:28 год. здійснив зняття грошових коштів в загальній сумі 20 000 гривень у банкоматі за адресою: АДРЕСА_2 .

У такий спосіб ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, незаконно привласнив банківську картку для обслуговування банківського карткового рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», з безконтактною технологією проведення платежів, та яка є різновидом офіційних документів, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, тобто привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Окрім цього, Верховною радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема строк дії воєнного стану продовжено Указом Президента України від 14.01.2025 №25/2025, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №4220-IX від 15.01.2025, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08.02.2025 строком на 90 діб.

Так, у період з 14 по 30 березня 2025 року у ОСОБА_3 перебувала банківська картка № НОМЕР_1 АТ «ПриватБанк», яку йому близько 10 години 00 хвилин 14.03.2025 передав його знайомий ОСОБА_6 , щоб він допоміг йому зняти у банкоматі грошові кошти, при цьому повідомив пін-код вказаної картки.

Утримуючи при собі вищезазначену банківську картку, 30.03.2025 близько 07 години 20 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_3 , який перебував на вул. Грушевського у селищі Козова Тернопільського району Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, які належать ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення та діючи з прямим умислом, в період дії воєнного стану, близько 07 години 20 хвилин 30.03.2025 ОСОБА_3 підійшов до банкомату АТ «ПриватБанк» за адресою: вул.Грушевського, 12А с-ще Козова Тернопільського району Тернопільської області, помістив у нього банківську картку № НОМЕР_2 АТ «ПриватБанк», ввів її пін-код, після чого о 07 годині 27 хвилини та о 07 годині 28 хвилин, шляхом зняття готівки двома транзакціями по 10 000,00 гривень, таємно викрав грошові кошти ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 отримав реальну можливість розпоряджатись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 20 000,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

14.04.2025 між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_3 за ч.1 ст.357 та

ч.4 ст.185 КК України. Підозрюваний ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення визнав свою винуватість у вчинені даного кримінального правопорушення, підтвердив зобов`язання беззастережно визнати в суді винуватість у сформульованому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 та ч.4 ст.185 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, а також після вступу вироку в законну силу відбути узгоджене покарання. Отримана згода підозрюваного на призначення вказаного покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні підозрюваному. При визначені міри покарання враховано обставини, які його пом`якшують, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_3 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення з врахуванням беззастережного визнання ним своєї винуватості у їх вчиненні, за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із звільненням в порядку ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та встановленням задля цього іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357 та ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, не оспорює та визнає всі без винятку обставини вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті; також підтвердив, що цілком розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду про визнання винуватості від 14.04.2025 і призначити йому узгоджену міру покарання, заявивши, що він здатен реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ? адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також просить затвердити дану угоду, розуміє надані йому та його підзахисному законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_4 у засіданні суду підтвердила, що їй також зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, та просить затвердити зазначену угоду.

Потерпілий ОСОБА_6 прибув у підготовче судове засідання, просив затвердити угоду про визнання винуватості із підозрюваним (на теперішній час обвинуваченим) ОСОБА_3 , підтвердив свою згоду, надану прокурору на укладення угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні, наслідки укладення такої угоди йому відомі та зрозумілі, претензій будь-якого змісту до обвинуваченого у нього немає.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України відносяться за ч.1 ст.357 КК України до кримінальних проступків, а за ч.4 ст. 185 КК України до тяжких злочинів.

Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору письмову згоду на укладення прокурором угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні й підтвердив таку згоду, письмовою заявою, суд за клопотанням прокурора долучив вказану заяву до матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи).

У порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Прокурору і захиснику також відомі наслідки укладення та невиконання даної угоди.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 14.04.2025 у цьому кримінальному провадженні, відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_3 , за обставин, вказаних в обвинувальному акті, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 357 та ч.4 ст. 185 КК України.

За такими кримінальними правопорушеннями обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14.04.2025.

Так, покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, санкціям ч.1 ст. 357 та ч.4 ст.185 КК України.

При цьому суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, за фактичним місцем проживання відомості, які б його негативно характеризували, відсутні. Судом також враховується й тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які є кримінальним проступком та тяжким злочином.

Обставиною, яка обтяжує покарання, що передбачена ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів, є можливим без ізоляції обвинуваченого від суспільства й визначене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі у запропонованому терміні є обґрунтованим, а також є наявними підстави для застосування у даному випадку положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від такого покарання із випробуванням та встановлення йому задля цього іспитового строку, а також покладення на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Прокурор також просила вирішити питання щодо долі речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме грошові кошти в сумі 19 000 гривень повернути потерпілому, куртку сірого кольору, кепку камуфляжного забарвлення сірого кольору, рюкзак синього кольору повернути обвинуваченому, диски DVD-R з відеофайлами залишити при матеріалах кримінального провадження, а арешт на майно, накладений у межах цього кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 03.04.2025 (справа №593/465/25, провадження 1-кс/593/138/2025) скасувати. Інші учасники не заперечували щодо такої позиції при вирішенні питання про долю речових доказів та щодо скасування арешту майна.

Прокурор просила також продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічну пору доби з 22.00 год. по 06.00 год., накладеного ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду від 31.03.2025. Потерпілий при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу покладався на думку суду. Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили скасувати дію зазначеного запобіжного заходу, оскільки після розгляду кримінального провадження на підставі угоди про визнання винуватості та ухвалення вироку встановлені слідчим суддею в ухвалі від 31.03.2025 ризики припинять існувати.

Суд не вбачає підстав для подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який йому було застосовано ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду від 31.03.2025, оскільки, на думку суду, після розгляду справи із ухваленням вироку встановлені на момент застосування вказаного запобіжного заходу визначені ст.177 КПК України ризики суттєво зменшилися. За таких обставин запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічну пору доби з 22.00 год. по 06.00 год. підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.314, 373, 374, 394, 472-476, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 30.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , угоду про визнання винуватості від 14.04.2025, укладену між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357 та ч.4 ст.185 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14.04.2025 покарання:

? за ч.1 ст. 357 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

? за ч.4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Із застосуванням ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі терміном на 5 (п`ять) років з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців (один рік шість місяців).

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Застосований до ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду від 31.03.2025 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати.

Арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 03.04.2025 (справа №593/465/25, провадження 1-кс/593/138/2025), скасувати.

Відповідно до ч. 9 ст.100 КПК України речові докази, а саме:

? грошові кошти в сумі 19 000 гривень повернути потерпілому ОСОБА_6 .

? куртку сірого кольору, кепку камуфляжного забарвлення сірого кольору, рюкзак синього кольору повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

? диски DVD-R з відеофайлами залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1