Провадження 1-кп/522/2067/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0001146 від 19.05.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кропивницький, Кіровоградської області, українця, громадянина України, станом на час інкримінованого злочину - не працевлаштованого, не одруженого, з неповною вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця АР Крим, українця, громадянина України, станом на час інкримінованого злочину - студента 4-го курсу ОНУ, такий, що не працевлаштований, не одруженого, зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

захисник - ОСОБА_10

обвинувачені - ОСОБА_5 , ОСОБА_4

інші учасники кримінального провадження:

потерпілі- ОСОБА_11 , ОСОБА_12

УСТАНОВИВ:

Обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_5 та визнано судом не доведеним:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що приблизно о 01 год. 53 хв. 19.05.2018, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці біля станції поліції «Аркадія» в м. Одесі спільно зі своїм знайомим ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, під час затримання працівниками поліції ОСОБА_4 , намагався звільнити останнього та при цьому навмисно завдав ДОП Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області в м. Одесі ГУНП в Одеській області лейтенанту поліції ОСОБА_12 удар кулаком в область потилиці. ОСОБА_5 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_12 у вигляді садна правого передпліччя, яке відповідно до висновку експерта № 1070 від 24.05.2018 року та «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно довідки виданої КУ МКЛ №1 лейтенант поліції ОСОБА_12 , отримав наступні тілесні ушкодження: забій м`яких тканей голови, що згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України за ознаками: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 та визнане судом доведеним:

19.05.2018 приблизно о 01 год. 53 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці біля станції поліції «Аркадія» в м.Одесі спільно з своїм знайомим ОСОБА_5 , з хуліганських спонукань, висловлюючись нецензурною лайкою та демонструючи непристойні жести на адресу працівників патрульної поліції, усвідомлюючи, що перед ними працівники правоохоронного органу, діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, під час його затримання умисно наніс один удар кулаком майору поліції ОСОБА_13 в область обличчя та відірвав руками рукав куртки оперуповноваженого СКП Шевченківського ВП ОСОБА_14 . При цьому ОСОБА_4 спричинив оперуповноваженому СКП Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області майору поліції ОСОБА_11 , та оперуповноваженому СКП Шевченківського ВП ОСОБА_14 , тілесні ушкодження, а саме ОСОБА_11 : садно обличчя, синець лівої кисті, які згідно п.23.5«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_14 : гематома 5-го пальця правої стопи, яка згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

За наведених обставин, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України за ознаками: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, не визнав, пояснивши при цьому, що 19.05.2018 року він відпочивав в Аркадії у м.Одесі в компанії друзів разом з ОСОБА_15 , Полюганіч, Ступіним, Ступіною та іншими. Було біля 01:00 години ночі, навколо було багато людей. До них підійшов чоловік спортивної статури, почав махати руками, наносити удари в голову і тулуб, після чого підбігли ще кілька осіб із тим самим умислом, з характерним запахом алкоголю. Вказані особи були одягнуті у цивільний одяг. Його почали бити, він впав, почав втрачати кисень, його почали тягти до Аркадіївського відділу поліції. До них підійшов ОСОБА_15 , його теж почали бити. Із розмов йому стало відомо, що вони якимось чином заважають відпочивати та вживати алкоголь. У відділку він був у кайданках та його продовжили бити. Після того як він перестав чинити опір, вони вийшли, коли відкрились двері, він почув що в сусідньому кабінеті теж когось б`ють. Після завдання тілесних ушкоджень почався моральний тиск зі сторони правоохоронців, йому погрожували зґвалтуванням. Після цього їх почали затягувати до автівки патрульної поліції, возили по місту 1-2 години, залякували, погрожували та привезли до лікарні. Сенсу того він не розумів, жодних аналізів він не здавав, після чого його привезли до ІВС, прийшов прокурор та адвокат, дали йому папери, щоб він підписав, та як виявилось, ввели його в оману, після чого він звернувся до свого нинішнього захисника. Під час події на Аркадіївській алеї було багато людей, до них підбіг чоловік та почав їх бити, на його думку вони, могли якимось чином заважати їм відпочивати, він був одягнутий в куртку та джинси, форменого одягу не було. На ІВС йому провели огляд тілесних ушкоджень, з приводу ушкоджень він звертався до правоохоронних органів, точний час не пам`ятає, одразу він не звернувся, оскільки його залякали, що у випадку якщо він звернеться, в нього будуть проблеми. Стосовно адвоката він звертався до КДКА, на сьогодні його позбавили ліцензії. Коли його везли до медичного закладу, то припускає, що метою було здати певні аналізи. В той вечір він взагалі не вживав алкогольних напоїв. Особи, які його затримували не були одягнені у формений одяг. На думку ОСОБА_16 , їх почали бити, оскільки вони голосно розмовляли.

В момент, коли перша особа підбігла до нього та почала йому наносити удари, він захищався, однак з його компанії цього ніхто не бачив, після чого підбігли ще 3-4 особи, які почали також його бити. Коли він лежав на землі, він бачив як вони б`ють ОСОБА_15 . Ніяких вимог з їх сторони не було, були лише погрози і лайка. Він намагався вирватись, його контролювали приблизно 3 чоловіки. Під час нанесення ударів вони виражались нецензурною лайкою, тримали йому руки. Коли за викликом його знайомої прибула патрульна поліція, яка прибула із Аркадіївського відділу поліції, однак вона стала на бік тих осіб, допомагала тим особам завести в Аркадіївський відділок, не пам`ятає яким саме чином. В процесі розмов він зрозумів, що якось вони заважали цим особам відпочивати разом із прокурором. Метою нападу на них на його погляд було випустити пар та розважитись зловживаючи своїми повноваженнями. Він почав розуміти, що ті особи були працівниками поліції, він зрозумів коли його вже везли до лікарні. З їх компанії жодних провокацій на адресу працівників поліції та тих осіб не надходило. За результатом звернення до правоохоронних органів, з приводу тих подій ДБР розпочато кримінальне провадження, яке неодноразово закривалось. Наразі було подано скаргу до прокуратури на бездіяльність слідчого ДБР. В момент коли його садили в автомобіль, він бачив як хтось фотографує відірваний шматок від поліцейського одягу на землі, однак ніхто із фігурантів конфлікту не був одягнутий в формений одяг. Жодних непристойних жестів він не демонстрував, ніяким чином не провокував. Інкриміновані йому нанесення тілесних ушкоджень, були отримані фігурантами під час нанесення йому тілесних ушкоджень. Перед початком бійки, ніхто не представлявся. В результаті цієї події в нього були синці під оком та пошкоджений одяг.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у скоєні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, не визнав, пояснивши, при цьому, що 19.05.2018 він був на території району Аркадія разом зі своїми друзями та своєю цивільною дружиною. Вони перебували на ОСОБА_17 колі, чекали на таксі щоб поїхати до дому, у цей момент, він побачив як група лисих осіб почали бити його товариша ОСОБА_18 після цього він отримав кілька ударів в ніс та його кинули на землю. Після цього він почав кликати поліцію, однак вони прибігли, скрутили його та повели до Аркадіївського відділу поліції. Там він побачив осіб, які почали бійку. Після чого ці особи почали його жорстко бити. З часом прийшла його цивільна дружина, яку одразу вигнали. Потім вони пішли, але згодом повернулись та почали здійснювати моральний тиск різного характеру, приїхала патрульна поліція, почали возити їх по місту, здійснювати моральний тиск, повезли до лікарні, запропонували здати аналізи, однак фізично він не міг через стресовий стан. Потім їх повезли до ВП№5 ОРУП№1 де на них продовжили чинити психологічний тиск, принижували та погрожували. Згодом їх привезли до ІТТ, дали якісь папери підписати, після чого підвезли до суду обирати міру запобіжного заходу, однак не обрали та повезли назад до ІТТ та по закінченню строку тримання відпустили. Вони зустрілись із адвокатом, який їм повідомив, що вони розізлили якихось людей і треба робити так як він скаже, що б все було добре. ОСОБА_19 був працівником поліції, якого він покликав та був у форменому одязі. Яким чином він отримав тілесні ушкодження та набув статусу потерпілого йому не відомо. Ступіна відпустили, тому що його дружина пригрозила викликом журналістів, чому він не просив за них, йому не відомо. В ІТТ їм надали папери на підпис, які він не читав, був виснажений, просто підписав. У той день вони святкували день народження ОСОБА_16 , алкоголь він не вживав, і наразі не вживає. Від місця події до Аркадіївського ВП приблизно 30-40 м.. Він особисто не бачив хто тримав ОСОБА_16 на землі, в той момент його самого вже повалили на землю. Вони не заподіювали тілесних ушкоджень працівникам поліції, під час нанесення їм ударів він допускає, що вони могли отримувати такі ушкодження. Він дізнався, що це були працівники поліції, коли зрозумів, що ці особи значаться потерпілими по їх справі. Він нікому не заподіював тілесних ушкоджень та нікого не провокував.

Захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні просив суд визнати обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 невинуватими у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, посилаючись на наступне.

1.З висновку експерта №1070 від 31.05.2018 року встановлено, що зазначений у медичній довідці МКЛ№1 забій м`яких тканин голови у ОСОБА_12 не обґрунтований об`єктивними клінічними даними і не може бути прийнятий до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що свідчить про внесення слідчим завідомо неправдивих даних до обвинувального акту.

2. З відеозаписів вбачається що кілька осіб в цивільному одязі підбігають до групи осіб, які стоять і нападають на кількох осіб наносячи удари після чого двоє осіб у формі відводять одну особу до станції поліції «Аркадія» в м.Одесі, а одну особу тримають на землі.

3.Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 показали, що 19.05.2018 року вночі на ОСОБА_4 напали кілька осіб у цивільному одязі і почали його бити, після чого напали на ОСОБА_5 , який намагався підійти до ОСОБА_4 та ОСОБА_20 , який стояв поруч. Всіх трьох затягли до станції поліції «Аркадія» в м.Одеса, де працівники поліції, які перебували в стані алкогольного сп`яніння нанесли їм численні удари руками і ногами по голові і тулубу знущаючись і погрожуючи розправою. Далі їх відвезли до слідчого і сфальсифікували кримінальне провадження.

4.Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що 19.05.2018 року його та обвинувачених ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 невідомі особи затягнули до Аркадієвського відділу поліції, де кілька працівників поліції били їх по голові і тулубу руками і ногами.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що 19.05.2018 року на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_20 напали люди в цивільному одязі побили, вона викликала поліцію по лінії « 102» і їх затягнули до станції поліції «Аркадія», де вона побачила ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_20 зі слідами побоїв на обличчі.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показав, що 19.05.2018 року на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_20 напали люди в цивільному одязі, побили і затягнули їх до станції поліції «Аркадія» де він побачив ОСОБА_4 з розбитим обличчям.

Свідок ОСОБА_23 показала, що бачила, як 19.05.2018 року біля станції поліції «Аркадія» в м.Одесі до ОСОБА_4 підбігли люди в цивільному одязі побили, скрутили і один з невідомих сів на нього і перекрив повітря, після чого невідомі напали на ОСОБА_5 , який кричав і кликав поліцію і його схопили і повели 2 працівника поліції у формі, які підбігли на його крики. Вона зайшла до Аркадіївського відділу поліції де побачила ОСОБА_5 зі слідами побоїв та двох працівників прокуратури які спостерігали за всім. Вона бачила, що в коридорі працівники поліції били ногами ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_24 показала, що бачила як 19.05.2018 року біля станції поліції «Аркадія» в м. Одесі невідомі в цивільному одязі напали на ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , побили їх та затягнули до Аркадієвського відділу поліції після чого вона їх побачила зі слідами побоїв. Один з нападників з запахом алкоголю з рота погрожував побити і її.

На думку сторони захисту вказані показання узгоджуються між собою і відповідають відеозаписам події.

5.Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_11 і ОСОБА_12 дали в судовому засіданні завідомо неправдиві покази, що на ОСОБА_4 і ОСОБА_5 тільки наділи наручники і ніхто їх не бив та тортури не застосовував, що суперечить показанням свідків і наявним у ОСОБА_4 і ОСОБА_5 тілесним ушкодженням, тому до їх свідчень необхідно відноситись критично, як до свідчень осіб, які приховують вчинений ними злочин, а показання вони надали з метою спотворити обставини справи.

Свідки ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , будучи працівниками прокуратури, були очевидцями події, тому їх показання в якості свідків, що працівники поліції не били ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , а останні щось скоїли є вигаданими, не можуть бути прийняті до уваги, так як суперечать наявним у обвинувачених тілесним ушкодженням і показанням свідків сторони захисту.

6.Відповідно до висновку експерта №1070 від 31.05.2018 року у ОСОБА_12 виявлено садно правого передпліччя.

Згідно Висновку експерта№1065 від 29.05.2018 року у ОСОБА_11 виявлені садно обличчя і синець лівої кісті (на тильній поверхні), садно обличчя утворилось від тертя-ковзання тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено, що дане ушкодження могло утворитись від дії краю нігтьової пластинки при нанесенні удару рукою.

Відповідно до висновку експерта №1103 від 15.06.2018 року у ОСОБА_14 виявлено гематому 5-го пальця правої стопи, в механізмі виникнення ушкодження могли мати місце удари, стиснення.

Відповідно до висновку фахівця №78 від 15.01.2020 року у ОСОБА_4 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді саден верхніх кінцівок, синця передньої черевної стінки, вказані ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, в механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, тертя.

Згідно висновку фахівця №79 від 15.01.2020 року у ОСОБА_5 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді гематоми правої орбіти.

Висновком СМЕ№253/254/255/256/257 від 12.10.2023 року встановлена наявність у ОСОБА_4 і ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, які вони отримали 19.05.2018 року, а тілесні ушкодження у ОСОБА_11 виникли від тертя-ковзання, що підтверджує застосування ним прийомів рукопашоного бою в контакті з іншою особою, його участь у затриманні обвинувачених і подальшому застосуванні тортур до них.

Інші тілесні ушкодження у потерпілих могли виникнути в ході нанесення ними ударів руками і ногами обвинуваченим і ОСОБА_20 .

За ч.2 ст.345 КК України передбачена відповідальність за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

На думку сторони захисту, обвинувачені не вчинили жодного правопорушення, невмотивований напад працівників поліції в цивільному одязі на групу людей є очевидним перевищенням влади, що підтверджується відсутністю обвинувачень ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні будь яких інших правопорушень крім злочину передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Крім цього, вчинення працівниками будь-якого правоохоронного органу тяжкого злочину, як то напад і застосування тортур, і в тому числі передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, надає потерпілому право на необхідну оборону.

7. Час затримання обвинувачених о 3 години 45 хвилин зазначений в протоколах затримання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 свідчить про те, що обвинувачені о 02 годині 19.05.2018 року незаконно були затримані і незаконно утримувались працівниками поліції на станції поліції «Аркадія» в м. Одесі, а отже і не могли вчинити злочин, передбачений ч.2 ст.345 КК України.

На думку сторони захисту, працівники поліції за власним бажанням застосовували прийоми рукопашного бою і наносили удари та травмувались об обвинувачених і свідка ОСОБА_20 , тому заподіяння легких тілесних ушкоджень працівникам поліції внаслідок отримання ними тілесних ушкоджень частинами руки, ноги чи обличчя, якими ними наносились удари не є умисним заподіянням працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Докази, надані сторонами, та безпосередньо дослідженні судом.

Показання потерпілого ОСОБА_11 , який показав у судовому засіданні, що, працює старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області, раніше з обвинуваченими знайомим не був.

В день зазначених в обвинувальному акті подій, він приїхав перевірити службу наряду біля входу на вул.Аркадійська алея, та звернув увагу на одного з обвинувачених з компанії молодих людей, який почав кричати нецензурною лайкою в бік працівників (патрульної) поліції, що проїжджали поруч. Він підійшов до обвинуваченого ОСОБА_27 , зробив зауваження, та надав своє посвідчення, повідомив що він є працівником поліції. ОСОБА_4 відповів, що йому все одно. Він запросив його пройти до відділу поліції, тоді ОСОБА_4 завдав йому удар. Коли він з колегою намагався його затримати, ОСОБА_28 схопив його за рукав та під час боротьби порвав йому куртку і футболку. Так як він чинив опір, на нього одягли наручники і доставили до відділу поліції. Він особисто затримував ОСОБА_29 . Фізичні дії стосовно ОСОБА_4 він вчинив після того, як той завдав йому удар кулаком. Коли почалось затримання всі чули, що вони представились співробітниками поліції. На наступний день він звернувся за медичною допомогою. В нього опухла рука, оскільки ОСОБА_28 чинив опір при затриманні.

Показання потерпілого ОСОБА_12 , який показав у судовому засіданні, що працює дільничним офіцером поліції сектору превенції Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області. 18.05.2018 року він заступив на чергування у відділі поліції «Аркадія», приїхали також його колеги ОСОБА_11 та ОСОБА_30 перевірити службу наряду. Біля арки в «Аркадії», один з обвинувачених почав кричати нецензурною лайкою в бік працівників поліції, до нього підійшли ОСОБА_11 та ОСОБА_31 ,, зробити зауваження, надали свої посвідчення та повідомили, що є працівниками поліції. Він також підійшов до них для підтримки. ОСОБА_28 на зауваження не реагував, та завдав удар ОСОБА_32 у потилицю, вони намагались його затримати, однак ОСОБА_28 чинив опір на провокував конфлікт далі, порвав куртку ОСОБА_32 , пізніше на допомогу ОСОБА_33 підбіг інший чоловік з його компанії (Гвоздаков) і штовхнув ОСОБА_34 , внаслідок чого останній упав на землю. Крім того, ОСОБА_35 задав йому (Бочевару) удару в потилицю, від чого в нього почалось запаморочення.

Показання свідків сторони обвинувачення.

Показання свідка ОСОБА_26 , який показав суду, що є прокурором Приморської окружної прокуратури м.Одеси. В ніч з 18 на 9 травня 2018 року він разом із колегою-прокурором перебував в районі «Аркадія» біля арки та побачив галасливу компанію. А саме, близько семи осіб, один з них дуже голосно лаявся на працівників патрульної поліції, які проїжджали поруч. До них підійшли у цивільному поліцейські і представились, далі під час сутички одному поліцейському порвали одяг. Була зневага і агресивна поведінка у бік поліцейських. Осіб було доставлено до відділу поліції. Обвинувачені були в стані алкогольного сп`яніння. Поліцейські пред`явили документи, спочатку до них підійшли без форми, потім у формі, але їх поведінка не змінилась. Самим агресивним був ОСОБА_36 . Одному із поліцейських розбили ніс, а іншому відірвали рукав. Свідок був на відстані 10 метрів від поліцейського. Він не бачив, щоб били ОСОБА_27 чи ОСОБА_5 ОСОБА_27 поклали на землю, він кричав не від болю.

Показання свідка ОСОБА_37 , який показав у судовому засіданні, що у травні 2018 року, він разом зі своїм знайомим колегою ОСОБА_26 , між 24 годиною та першою годиною ночі в районі Аркадії у м.Одесі йшли додому. На виході з Аркадійської алеї, на колі, вони зупинились. Біля опорного пункту поліції він побачив співробітників поліції у форменому одязі і без, почув гучні крики та особу, яка використовувала нецензурну лайку на адресу співробітників поліції, які рухались в автомобілі та демонструвала жести, що демонструють нецензурну символіку. Це була дуже гучна лайка. Коли автомобіль патрульної поліції проїхав, він далі почув, що до цієї особи наблизились інші і сказали: «Поліція, припиніть протиправні дії». Далі почалась бійка, підбігли ще декілька поліцейських вже у форменому одязі і долучилися до затримання тієї особи. До них підходив ще один «хлопець», який завдав ударів поліцейським, у подальшому ці особи були затримані. Перша особа, це обвинувачений ОСОБА_28 , друга особа ОСОБА_38 . Автомобіль патрульної поліції не зупинявся, вони не реагували. Він стояв на відстані 10-15м. Обвинувачені чинили опір поліцейським. ОСОБА_28 перебував у стані сильного сп`яніння та виражався нецензурною лексикою. ОСОБА_35 знаходився у стані легкого сп`яніння. У одного з поліцейських була кров на обличчі та розірвана куртка, події тривали близько 5-7 хвилин. Він бачив, що поліцейські були ображені і попросив їх діяти виключно по закону.

Письмові докази та інші документи.

Протокол огляду місця події від 19.05.2018 року, згідно із яким слідчим оглянуто асфальтовану ділянку місцевості розміром 5м на 5м, що розташована ліворуч від торгівельного павільйону «Форнетті», який встановлений праворуч, при в`їзді на автомобільну стоянку по вул.Каманіна, до адміністративної будівлі станції поліції «Аркадія» Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області за адресою: м.Одеса, вул.Аркадіївська алея. На ділянці, яка оглядалась за павільйоном «Форнетті», ліворуч від стіни павільйону, на асфальтній ділянці було виявлено фрагмент чорної тканини.

Службова характеристика на дільничного офіцера поліції сектору превенції Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 , відповідно до якої ОСОБА_12 за час проходження служби зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований, ініціативний та вимогливий працівник. До виконання службових обов`язків відноситься сумлінно, проявляючи при цьому розумну ініціативу та наполегливість. Порушень дисципліни та законності не допускає. Здатний швидко приймати правильні рішення. На критику в свою адресу реагує правильно, робить належні висновки.

Довідка з МКЛ№1 від 19.05.2018 року, згідно із якою у ОСОБА_12 порушень кісток черепа не спостерігається.

Довідка з МКЛ№1 №3942 від 19.05.2018 р. на ім`я ОСОБА_12 з встановленням діагнозу: «Забій м`яких тканин голови».

Висновок експерта №1070 від 31.05.2018 року, згідно із яким у потерпілого ОСОБА_12 було виявлено наступне тілесне ушкодження: садно правого передпліччя. Зазначене тілесне ушкодження утворилося від дії тупого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися. Утворення зазначеного тілесного ушкодження, виходячи з його характеру, локалізації та розмірів, в результаті падіння на площину з вертикального, або близького до такого положення виключається. Встановлення обставин заподіяння тілесних ушкоджень у компетенцію судово-медичного експерта не входить, а є завданням судово-слідчих органів. Дане ушкодження, виходячи з його морфологічних особливостей (темно- коричнева кірочка садна, що розташована вище рівня оточуючих тканин із дещо підритими по периферії краями), могло бути заподіяно за 4-6 діб до моменту обстеження, тобто може відноситись до 19.05.18 р.. Описане ушкодження має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти діб, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень"(1995р.), відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначений у медичній довідці №3942 від 19.05.18 р. з МКЛ№1 діагноз: «Забій м`яких тканин голови» не обґрунтований об`єктивними клінічними даними: в області голови не відзначено наявності будь-яких видимих тілесних ушкоджень (синців, саден, ран), тому даний діагноз, згідно п.4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.), не може бути прийнятий до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 і не підлягає судово-медичній оцінці, яка передбачена п.4.9 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.).

Службова характеристика на старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_11 , згідно із якою за час проходження служби ОСОБА_11 зарекомендував себе з позитивного боку,як дисциплінований, ініціативний та вимогливий працівник. До виконання службових обов`язків відноситься сумлінно, проявляючи при цьому розумну ініціативу та наполегливість. Завжди вміє виділити в роботі головне і спрямувати зусилля на виконання явленого завдання. Вболіває за результати своєї праці, розпочату роботу, яку доводить до завершення. Прагне до вдосконалення службової діяльності, до виконання доручень керівництва відноситься відповідальності

Довідка з МКЛ№1 від 19.05.2018 року, згідно із якою порушень кісток черепа, носа та лівої кисті в останнього не спостерігається.

Довідка з МКЛ№1 №3941 від 19.05.2018 р., згідно із якою у ОСОБА_11 встановлено діагноз: «Забій лівої кисті».

Висновок експерта №1065 від 29.05.2018 року, згідно із яким, у потерпілого ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: садно обличчя, синець лівої кисті. Садно обличчя утворилося за механізмом тертя-ковзання тупого твердого предмета, з обмеженою контактуючою поверхнею. Не виключено, що дане ушкодження могло утворитися від дії краю нігтьової пластинки при нанесенні удару рукою. Синець лівої кисті утворився від ударної дії тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкоджені не відобразились. Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (синець - багряно- синюшного кольору в центрі з зеленуватим відтінком по периферії; садно - вкрите кіркою темно-червоного кольору, яка розташована вище рівня оточуючої шкіри з ділянками відшарування по периферії) слід вважати, що вони виникли приблизно за 4- 6 діб до початку проведення обстеження, тобто могли бути спричинені 19.05.2018 р.. Дані ушкодження, як окремо так і разом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п.2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані ушкодження могли утворитися при механізмі, на який вказує ОСОБА_11 .. Враховуючи характер ушкоджень слід вважати, що вони не могли утворитися одномоментно, в умовах падіння положення стоячи на площину.

Службова характеристика на заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_14 , згідно із якою за період проходження служби ОСОБА_14 зарекомендував себе з позитивного боку, дисциплінований добросовісний, ретельний, професійно грамотний та досвідчений співробітник. Порушень дисципліни та законності не припускає, у вирішенні службових питань проявляє принциповість, уміє будувати свої з громадянами та колегами по службі. До виконання службових обов`язків ставиться старанно. Володіє достатнім теоретичним та практичним досвідом, дотримується стійких моральних принципів. Володіє високим почуттям відповідальності за доручену справу. Має авторитет у колективі та серед населення.

Наказ від 05.05.2018 року про закріплення особового складу за станціями туристичної поліції в м.Одесі під час курортного сезону 2018 року.

Довідка з МКЛ№1 №3940 від 19.05.2018 р., згідно із якою ОСОБА_14 встановлено діагноз: «Забій, гематома, 5 пальця правої ……..».

Висновок експерта №1103 від 15.06.2018 року, згідно із яким, у потерпілого ОСОБА_14 виявлено наступне тілесне ушкодження: гематома 5-го пальця правої стопи. Вказане ушкодження утворилося від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкодження не відобразилися. В механізмі виникнення ушкодження могли мати місце удари, стиснення. Враховуючи дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження могло бути спричинене 19.05.2018 р.. Гематома 5-го пальця правої стопи має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Встановлення обставин спричинення ушкоджень виходить за межі компетенції судово-медичного експерта. Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень слід вважати, що воно не могло утворитися в умовах падіння з положення стоячи на площині.

Протокол огляду предмету від 06.07.2018 року, згідно із яким слідчим оглянуто носій електронної інформації у вигляді флеш-накопичувача, білого кольору, з надписом «CEFC». При відтворенні відеозаписів встановлено, що відеоспостереження ведеться у нічну пору доби, встановити точний час є можливим. Камера знаходиться біля арки центрального входу в «Аркадію» за адресою: м. Одеса, вул. Аркадійська алея. На відеозаписі «1» спостерігається, як 19.05.2018 року співробітники національної поліції в форменому та цивільному одязі при виконанні службових повноважень, серед яких є ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 підходять до осіб, які порушують громадський порядок, та затримують осіб, серед яких є ОСОБА_28 та ОСОБА_35 о 01:53:30 годині ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , перебувають за адресою: м.Одеса, Аркадійська алея, 1, де ОСОБА_35 та ОСОБА_4 наносять тілесні ушкодження працівникам Національної поліції України, при виконанні службових обов`язків. При перегляді електронного файлу «2», відео-спостереження вбачається, що 19.05.2018 року о 01:53:30 годині, встановити точний час, є можливим. Камера знаходиться за адресою: м. Одеса, Аркадійська алея, 1, де видно як працівники Національної поліції України при виконанні службових обов`язків, у форменому одязі, затримують ОСОБА_5 , та в подальшому заводять його до Аркадіївського ВП.?

Протокол огляду предмету від 06.07.2018 року, згідно із яким слідчим оглянуто куртку оперуповноваженого СКП Шевченківського ВП ОСОБА_11 , пошкодження на куртці наявні біля правого рукава, наскрізне пошкодження, також надірваний манжет у вказаній куртці на правому рукаві, на правій стороні куртки, у верхній частині наявні сліди речовини бурого кольору, розташовані «крапельно».

Протокол затримання від 19.05.2018 року, згідно із яким затримано ОСОБА_4 о 03.45 у Шевченківському ВП Приморського ВП у м.Одесі, за адресою: м.Одеса, вул. Канатна, 101 В.

Протокол затримання від 19.05.2018 року, згідно із яким затримано ОСОБА_5 о 03.45 у Шевченківському ВП Приморського ВП у м.Одесі, за адресою: м.Одеса, вул. Канатна, 101 В.

Висновок експерта №253/254/255/256/257 від 04.09.2023 року, із якого вбачається наступне.

Згідно висновку фахівця №78 від 10.12.2019 р. у ОСОБА_4 малися наступні тілесні ушкодження: садна верхніх кінцівок, синець передньої черевної стінки. Вказані ушкодження могло утворитися від дії тупих твердих предметів, судити про індивідуальні особливості яких, на теперішній час, не представляється можливим через відсутність у наявній медичній документації опису їх морфологічних особливостей. Таким чином достеменно висловитися про можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 в результаті нанесення ударів руками та ногами по тулубу та кінцівкам в положенні стоячи та в положенні лежачі неможливо. Згідно медичної документації тілесних ушкоджень в ділянці голови ОСОБА_4 виявлено не було. У відповідності до медичної документації (ксерокопія медичної довідки № 4135 від 21.11.2019 р. з КНП «МКЛ № 1») ОСОБА_4 звернувся до приймального відділення КНП «МКЛ № 1» ОМР 25.05.2018 р., де йому був встановлений діагноз: «Садна верхніх кінцівок. Синці м`яких тканин передньої черевної стінки...», однак, як вже було зазначено раніше, опису морфологічних особливостей цих ушкоджень не зазначено (колір та форма синця (зазначений як «крововилив»), наявність кірочки садна та її колір, розташування кірочки відносно рівня неушкодженої шкіри), відтак, достеменно встановити давність утворення «саден верхніх кінцівок та синця передньої черевної стінки», на підставі наявної медичної документації неможливо. Садна верхніх кінцівок, синець передньої черевної стінки, як кожне окремо, так і в сукупності, за своїм звичайним перебігом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Згідно висновку фахівця №79 від 10.12.2019 р. у ОСОБА_5 малося наступне тілесне ушкодження: синець (зазначений як «гематома») правої орбіти. Вказане ушкодження могло утворитися від дії тупого твердого предмета, судити про індивідуальні особливості якого, на теперішній час, не представляється можливим через відсутність у наявній медичній документації опису морфологічних особливостей даного синця. Таким чином достеменно висловитися про можливість утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_5 в результаті нанесення ударів руками та ногами по голові в положенні стоячи та в положенні лежачі неможливо. Згідно медичної документації тілесних ушкоджень в ділянці тулуба ОСОБА_5 виявлено не було. У відповідності до медичної документації (ксерокопія медичної довідки № 4136 від 21.11.2019 р. з КНП «МКЛ № 1») ОСОБА_5 звернувся до приймального відділення КПП «МКЛ №1» ОМР 25.05.2018 р., де йому був встановлений діагноз: «Гематома правої орбіти», однак, як вже було зазначено раніше, опису морфологічних особливостей цього ушкодження не зазначено (колір та форма синця), відтак, достеменно встановити давність утворення «гематоми» правої орбіти, на підставі наявної медичної документації неможливо. Згідно висновку експерта № 1065 у гр-на ОСОБА_39 малися наступні тілесні ушкодження: садно обличчя, синець лівої кисті. Садно обличчя утворилося за механізмом тертя-ковзання тупого твердого предмета, з обмеженою контактуючою поверхнею. Синець лівої кисті міг утворитися від ударної дії тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкоджені не відобразились. Гематома правої орбіти, за своїм звичайним перебігом, має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначенні тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Згідно висновку експерта №1070 у ОСОБА_12 малося наступне тілесне ушкодження: садно правого передпліччя (1). Зазначене тілесне ушкодження могло утворитися від дії тупого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися. Згідно висновку експерта №1103 у ОСОБА_14 малося наступне тілесне ушкодження: синець (зазначена як «гематома») 5-го пальця правої стопи. Вказане ушкодження могло утворитися від дії тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися.?Однак, як вбачається з редакції питань № 5, 6, 7 комісію експертів питають про обставини заподіяння тілесних ушкоджень, що не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є завданням судово-слідчих органів. Висловитися про можливість виникнення ушкоджень «при нанесенні ударів ріками і ногами ОСОБА_40 , ОСОБА_5 і ОСОБА_20 , при застосуванні сили і прийомів рукопашного бою у вигляді заламувані рук і надяганні кайданок, а також здавлювання ОСОБА_4 грудної клітини», комісія експертів не може. Однак, не виключено, що тілесне ушкодження у ОСОБА_11 , а саме садно обличчя утворилося внаслідок тангенційної дії (механізм тертя-ковзання) тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею по шкірі обличчя потерпілого.

Також, комісія експертів зазначила, що ОСОБА_20 ( ОСОБА_20 ) не фігурує в справі №522/12708/18 ані в якості свідка, ані потерпілого, ані підозрюваного.

Висновок фахівця №78 від 15.01.2020 року в галузі судово-медичної експертизи, згідно із яким при зверненні за медичною допомогою у ОСОБА_4 малися наступні тілесні ушкодження: садна верхніх кінцівок, синець передньої черевної стінки. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, тертя. Враховуючи дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження могли бути спричинені 19.05.2018р.. Садна верхніх кінцівок, синець передньої черевної стінки, як кожне окремо у сукупності, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Висновок фахівця №79 від 15.01.2020 року в галузі судово-медичної експертизи, згідно із яким, при зверненні за медичною допомогою у ОСОБА_5 малося наступне тілесне ушкодження: гематома правої орбіти. Вказане ушкодження утворилося від ударної дії тупих твердих предметів, і дуальні особливості яких у властивостях ушкодження не відобразилися. Враховуючі дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження могло бути спричинене 19.05.2018 р. ОСОБА_41 правої орбіти має незначні скороминущі наслідки тривалістю не бід та днів і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Речові докази:

-флеш-накопичувач, білого кольору, з надписом «CEFC» з двома відеозаписами подій від 19.05.2028 року за участю обвинувачених та працівників поліції, біля арки центрального входу на Аркадійську алею за адресою: м. Одеса, вул. Аркадійська алея;

-куртка потерпілого ОСОБА_11 з пошкодженнями структури тканини, пошкодженої під час затримання ОСОБА_4 , «який намагаючись звільнитись від затримання, схопив ОСОБА_11 за верхній одяг та відірвав останньому рукав від куртки;

-надані стороною захисту відеозаписи подій від 19.05.2028 року за участю обвинувачених та працівників поліції, біля арки центрального входу на Аркадійську алею та у Аркадіївському відділку поліції.

Показання свідків сторони захисту.

Показання свідка ОСОБА_24 , яка показала суду, що 18 травня 2018р. вона перебувала у клубі «Боно», зустрічалась з друзями. Біля Аркадійської арки вони викликали таксі, перед нею йшли обвинувачені з друзями. Вона бачила як три великих чоловіка підбігли до обвинувачених та почали бити ОСОБА_16 і «крутили руки». Ніхто з них не представлявся, підстав для затримання обвинувачених не було, їм нічого не відповідали. Зібрались люди. Вона попросила відпустити ОСОБА_4 , підійшла дізнатись в чому справа, їй сказали відійти, а то вдарять, вона почула запах алкоголю. ОСОБА_16 кричав, щоб його відпустили, але його потягнули до відділу поліції «Аркадія». Потім в суді вона побачила, що хлопці були побиті. Обвинувачений ОСОБА_16 є її «хлопцем».

Показання свідка ОСОБА_22 , який показав суду, щ з обвинуваченими вони приятелі. 18.05.2018 року був день народження у ОСОБА_27 , він запізнився, коли прийшов о 12 годині ночі у клуб «Боно», вони вже повинні були їхати в інше місце. Коли виходили з «Аркадії», то він почув як почав кричати ОСОБА_28 , до нього підбігли чотири чоловіки, які були у шортах та футболці та схопили його за руку, він запитав «Ви хто такі?», один з чоловіків сказав, що вони з поліції. Їх відвели в сторону, закрутили руки, тримали 15 хвилин, потім приїхали працівники поліції. ОСОБА_27 тримали, він лежав на животі. Затримали двох чоловік, ніяких приводів для цього вони не давали.

Показання свідка ОСОБА_23 , яка показала суду, що обвинувачених знає, зустрічалась з ОСОБА_42 19.05.2018 року біля першої години ночі, вони стояли на колі в «Аркадії» у м.Одесі і чекали таксі, раптом підбігло декілька чоловіків у цивільному одязі і почали грубо спілкуватись з ОСОБА_43 , повалили його на землю. Потім підбіг ОСОБА_35 , його вони також скрутили та відтягнули за кіоск, від них було чути сильний запах алкоголю. Потім прибігли ще поліцейські та потягнули ОСОБА_44 до відділу поліції, там вона побачила ОСОБА_27 в кабінеті. Нападники наносили тілесні ушкодження ОСОБА_45 та ОСОБА_46 .

Показання свідка ОСОБА_20 , який пояснив у судовому засіданні, що 19.05.2018 року його та обвинувачених ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 невідомі особи затягнули до Аркадієвського відділу поліції, де кілька працівників поліції били їх по голові і тулубу руками і ногами.

Показання свідка ОСОБА_21 , яка в судовому засіданні показала, що 19.05.2018 року на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_20 напали люди в цивільному одязі побили, вона викликала поліцію по лінії « 102», їх затягнули до станції поліції «Аркадія», де вона побачила ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_20 зі слідами побоїв на обличчі.

Аналіз доказів та висиновки суду.

Досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Суд вважає, що наведені та проаналізовані докази є належними, допустимими, достовірними, а сукупність доказів дає підстави для прийняття відповідного процесуального рішення щодо винуватості ОСОБА_4 в інкримінованому злочині.

Водночас, вказані докази не доводять висунуте ОСОБА_5 обвинувачення з дотриманням стандарту поза розумним сумнівом.

Стороною обвинувачення надано чотири основні групи доказів:

- письмові докази: протоколи огляду, службові документи потерпілих, протоколи затримання обвинувачених, та інші документи;

- показання свідків ОСОБА_37 та ОСОБА_26 , показання потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_11 ;

- медичні довідки і висновки експертів щодо наявних у потерпілих тілесних ушкоджень і ступеню їх тяжкості;

- два відеозаписи з камер спостереження поруч із місцем події та пошкоджена куртка потерпілого ОСОБА_11 , які є речовими доказами.

Сторона захисту надала чотири відеозаписи з місця події та відділку поліції, показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , та ОСОБА_20 .

Крім цього, під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту проведено судово-медичну експертизу з метою встановлення у обвинувачених та працівників поліції тілесних ушкоджень та їх ступеня тяжкості.

Зазначені докази, надані стороною обвинувачення, у їх сукупності, а саме: показання потерпілих, свідків, висновки експертів, речові докази і відеозаписи, у повній мірі доводять, що обвинувачений ОСОБА_28 , перебуваючи у стані сп`яніння (того дня він святкував свій день народження в одному із розважальних закладів Аркадії), поводився зухвало та порушив громадський порядок, вчинивши відповідні провокативні дії на адресу працівників патрульної поліції, які проїжджали неподалік. Присутні поруч потерпілі ОСОБА_11 і ОСОБА_14 зробили йому зауваження, представившись працівниками поліції. Далі ОСОБА_28 завдав удару кулаком потерпілому ОСОБА_11 після чого останній та потерпілий ОСОБА_14 розпочали законне його затримання з метою доставки до відділу поліції. При цьому ОСОБА_28 чинив активний опір, пошкодив куртку ОСОБА_11 (відірвав рукав), завдавав ударів та спричинив потерпілим, які знаходились при виконанні своїх обов`язків, легкі тілесні ушкодження. Отримання ОСОБА_11 і ОСОБА_14 тілесних ушкоджень підтверджено у висновках судово-медичних експертиз. До справи долучено пошкоджений одяг потерпілого ОСОБА_47 а під час огляду місця події знайдено його залишки у вигляді фрагмента тканини чорного кольору. Свідки ОСОБА_48 та ОСОБА_26 , які були очевидцями події, підтвердили зазначені обставини під час допиту в суді. Підстав не довіряти їх показанням та показанням потерпілих не встановлено, оскільки вони у повному обсязі узгоджуються між собою та письмовими і речовими доказами, а також висновками експертів.

Водночас показання свідків сторони захисту, про те, що працівники поліції, без попередження та не представившись, відразу почали застосовувати до обвинувачених фізичне насильство, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються наявними у справі відеозаписами з місця події, показаннями свідків ОСОБА_37 і ОСОБА_26 а також показаннями потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

Так, з показань потерпілого ОСОБА_11 вбачається, що він підійшов до ОСОБА_4 з метою дотримання ним громадського порядку, представився співробітником поліції і надав посвідчення, що також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_25 і ОСОБА_26 ..

З відеозапису зазначеної події від 19.05.2018 року, встановлено, що співробітники національної поліції в форменому та цивільному одязі при виконанні службових повноважень, серед яких є ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 підходять до осіб, які порушують громадський порядок, та затримують осіб, серед яких є ОСОБА_28 та ОСОБА_35 . О 01:53:30 годині ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , перебувають за адресою: м.Одеса, Аркадійська алея, 1, де ОСОБА_4 вчиняє активні дії та наносить тілесні ушкодження працівникам Національної поліції України. 19.05.2018 року о 01:5 на відеозаписі зафіксовано як працівники Національної поліції України у форменому одязі, затримують ОСОБА_5 , та в подальшому заводять його до Аркадіївського ВП.?

Висновком експерта №1065 від 29.05.2018 року, підтверджено що у ОСОБА_11 виявлені садно обличчя і синець лівої кісті (на тильній поверхні), садно обличчя утворилось від тертя-ковзання тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено, що дане ушкодження могло утворитись від дії краю нігтьової пластинки при нанесенні удару рукою.

Висновком експерта №1103 від 15.06.2018 року, підтверджено, що у ОСОБА_14 виявлено гематому 5-го пальця правої стопи, в механізмі виникнення ушкодження могли мати місце удари, стиснення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 ККУ, а зазначені докази у сукупності у повному обсязі доводять його винуватість.

Надані в судовому засіданні показання обвинувачених з приводу подій викладених в обвинувальному акті, а саме з приводу того, що потерпілі не представились співробітниками поліції і самі їх спровокували на нанесення тілесних ушкоджень, суд оцінює критично, та розцінює як спробу захисту від пред`явленого обвинувачення.

Водночас доводи сторони захисту про те, що інкриміновані обвинуваченим злочини були спровоковані працівниками правоохоронних органів, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час повного та всебічного судового розгляду.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.345 КК, характеризується обов`язковою наявністю прямого умислу на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень та мотиву: у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків (постанова Верховного Суду від 22 лютого 2022 року в справі № 591/7679/19).

За змістом ст.24 КК наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Згідно усталеної судової практики Верховного Суду питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (постанова Верховного Суду від 11 березня 2021 року в справі № 740/1193/20).

За наслідками судового розгляду у даному кримінальному провадженні, встановивши фактичні обставини вчиненого, дослідивши та оцінивши сукупність зібраних стороною обвинувачення доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК та наявність в його діях усіх обов`язкових елементів об`єктивної і суб`єктивної сторони інкримінованого злочину.

Судом взято до уваги показання обвинувачених, які винуватість у вчиненому не визнали, проте не заперечували факту свого перебування у місці та в час, зазначені в обвинувальному акті, а також участі у виниклому конфлікті із поліцейськими.

Разом з тим, суд крім іншого, бере до уваги показання потерпілих щодо обставин, механізму та локалізації спричинення кожному із них обвинуваченим ОСОБА_43 тілесних ушкоджень.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК, також підтверджується відеозаписом події, безпосередньо дослідженого судом.

Про перебіг цих подій та агресивну поведінку учасників конфлікту під час та після затримання свідчить і відеозаписи, надані стороною захисту.

Надані докази, не дають підстав дійти висновку, що працівники поліції перевищили свої повноваження під час затримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Водночас оцінка їх діям, після затримання, не надавалася судом з огляду на імперативні приписи ч.1 ст. 337 КПКУ про те, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Згідно із наданими стороною захисту відомостями, перевірка дій працівників поліції, які були учасникам даного конфлікту, проводиться в межах кримінального провадження, яке здійснюють слідчі ДБР.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 :

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах висунутого обвинувачення за ч.2 ст.345 КК України за ознаками: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Щодо ухвалення виправдувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_5 :

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час повного і всебічного судового розгляду.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_5 інкримінується те, що він за тих же обставин що і ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, під час затримання працівниками поліції ОСОБА_4 , намагався звільнити останнього та при цьому навмисно завдав ДОП Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області в м. Одесі ГУНП в Одеській області лейтенанту поліції ОСОБА_12 удар кулаком в область потилиці, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді садна правого передпліччя, які відповідно до висновку експерта № 1070 від 24.05.2018 року та «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Крім цього, згідно довідки виданої КУ МКЛ №1 лейтенант поліції ОСОБА_12 , отримав наступні тілесні ушкодження: забій м`яких тканей голови, що згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

На підтвердження наведених обставин стороною обвинувачення надано чотири основні групи доказів:

- письмові докази: протоколи огляду, службові документи потерпілих, протоколи затримання обвинувачених, та інші документи;

-показання свідків ОСОБА_37 та ОСОБА_26 , показання потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_11 ;

- медичні довідки і висновки експертів щодо наявних у потерпілих тілесних ушкоджень і ступеню їх тяжкості;

- два відеозаписи з камер спостереження поруч із місцем події та пошкоджена куртка потерпілого ОСОБА_11 , які є речовими доказами.

Сторона захисту надала чотири відеозаписи з місця події та відділку поліції, показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , та ОСОБА_20 .

Крім цього, під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту проведено судово-медичну експертизу з метою встановлення у обвинувачених та працівників поліції тілесних ушкоджень та їх ступеня тяжкості.

Зазначені докази, надані стороною обвинувачення, а ні кожний окремо, а ні у сукупності, не доводять факту навмисного спричинення ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 .

Із них вбачається, що ОСОБА_5 дійсно намагався завадити працівниками поліції затримати ОСОБА_4 , та при цьому теж вчиняв активні дій і навіть, як показав потерпілий ОСОБА_12 , він завдав йому удар кулаком руки в область потилиці та штовхнув ОСОБА_34 , внаслідок чого останній упав на землю.

Утім висновками експертів не підтверджено, що в результаті таких дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_12 були заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканей голови.

Так, згідно із висновком експерта №1070 від 31.05.2018 року, у потерпілого ОСОБА_12 було виявлено наступне тілесне ушкодження: садно правого передпліччя. Зазначене тілесне ушкодження утворилося від дії тупого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися. Утворення зазначеного тілесного ушкодження, виходячи з його характеру, локалізації та розмірів, в результаті падіння на площину з вертикального, або близького до такого положення виключається. Встановлення обставин заподіяння тілесних ушкоджень у компетенцію судово-медичного експерта не входить, а є завданням судово-слідчих органів. Дане ушкодження, виходячи з його морфологічних особливостей (темно- коричнева кірочка садна, що розташована вище рівня оточуючих тканин із дещо підритими по периферії краями), могло бути заподіяно за 4-6 діб до моменту обстеження, тобто може відноситись до 19.05.18 р.. Описане ушкодження має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти діб, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень"(1995р.), відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначений у медичній довідці №3942 від 19.05.18 р. з МКЛ№1 діагноз: «Забій м`яких тканин голови» не обґрунтований об`єктивними клінічними даними: в області голови не відзначено наявності будь-яких видимих тілесних ушкоджень (синців, саден, ран), тому даний діагноз, згідно п.4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.), не може бути прийнятий до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 і не підлягає судово-медичній оцінці, яка передбачена п.4.9 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.).

Згідно із довідкою з МКЛ№1 від 19.05.2018 року у ОСОБА_12 порушень кісток черепа не спостерігається.

Отже, зазначені у довідці з МКЛ№1 №3942 від 19.05.2018 р. відомості про те, що у ОСОБА_12 наявний: «Забій м`яких тканин голови», самі по собі не можуть бути достатнім доказом та не беруться до уваги судом. Показань лише потерпілого ОСОБА_12 та вказаної довідки не достатньо для ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 .

Щодо інкримінованого стороною обвинувачення ОСОБА_5 в частині заподіяння ОСОБА_12 садна правого передпліччя, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, суд встановив, що жоден із наданих сторонами доказів, у тому числі потерпілий ОСОБА_12 , не підтверджують причетність до цього ОСОБА_5 . В цій частині висунуте обвинувачення взагалі є неконкретизованим, в ньому не зазначено яким саме чином ОСОБА_5 начебто спричинив зазначене тілесне ушкодження.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вони не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, а відтак пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, не знаходить свого підтвердження.

Згідно з роз`ясненнями, даними у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком (ч.1 ст.62 Конституції України), покладає на суди всю повноту відповідальності за правильне вирішення справи.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п.23 своєї постанови «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990 року, із змінами, вказав судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного, що кореспондується з положеннями ст.62 Конституції України.

За наслідками повного та всебічного судового розгляду у даному кримінальному провадженні аналіз досліджених доказів, на думку суду, дає підстави дійти до переконливого висновку, що наявні у справі докази, перевірені в судовому засіданні, як окремо, так і всі в сукупності, не можуть бути покладені в безпосереднє підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. Під час судового розгляду взагалі не доведено, що потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови та не доведено, що саме ОСОБА_5 спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді садни правого передпліччя. Під час судового розгляду справи стороною обвинувачення не доведено наявності обов`язкових елементів об`єктивної та суб`єктивної сторони складу інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Загальними засадами кримінального провадження за змістом ст. 7 КПК України, є, зокрема, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. ч.1, 2, 5 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому, як передбачає ч.6 ст.22 цього Кодексу, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з положеннями ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як випливає із ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки його провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні його громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і неупередженим судом.

Обов`язком суду є забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в статті 17 КПК України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені конституційні гарантії поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст.9 Конституції України,ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод.(далі - Конвенція).

Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

З наведеного витікає, що рішення суду буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Згідно з положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) "поза розумним сумнівом", який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумніву тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням. Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у п.54 рішення від 06.12.2007 р.у справі "Козинець проти України", та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, висловлене у постанові від 04.07.2018 року у справі № 688/788/15-к провадження № 51-597км17.

Судовий вирок, який проголошується ім`ям держави, має бути законним, обґрунтованим і справедливим.

У правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається звинувачувальний ухил, по суті якого кожен, хто з`явився перед судом, має бути визнаний винуватим.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції при здійснені правосуддя" визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

За змістом рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду має бути законним і обґрунтованим тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Згідно ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суддя і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відтак, предмет доказування в конкретному кримінальному провадженні, тобто сукупність передбачених кримінальним процесуальним законом обставин, встановлення яких необхідно для вирішення кримінального провадження, залежить від того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення обвинувачується особа. Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) Кримінального кодексу, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона зобов`язана доводити перед судом.

Як правило, чим тяжчим є злочин, тим суворіше суд повинен дотримуватись стандарту доведеності вини під час ухвалення вироку.

При цьому відповідно до ч.2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Крім того, відповідно до усталеної судової практики, суд не може вживати активних дій для забезпечення явки свідків обвинувачення, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності і неупередженості суду, відображеної, зокрема, у ч. 6 ст. 22 КПК України (постанова ВС від 29.07.2020 № 740/526/19).

Судом приймались всі передбачені заходи для розгляду кримінального провадження шляхом ретельного допиту обвинуваченого, потерпілих і свідків, дослідження письмових доказів, обсяг яких був визначений стороною обвинувачення в порядку ч.2 ст.22 КПК України, досліджено докази надані стороною захисту. Розшук нових доказів після проведення всіх можливих процесуальних дій не входить до компетенції суду.

Аналізуючи встановлені обставини та наведені норми діючого законодавства, суд приходить до беззаперечного висновку, що під час судового розгляду не було доведено із дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом», що ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, оскільки самих лише показань потерпілого і медичної довідки, не достатньо для ухвалення обвинувального вироку.

Щодо мотивів ухвалення виправдувального вироку відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Прокурор не може обмежитися формальним наданням доказів, а повинен розкрити їх зміст та переконати суд, що вони доводять певні обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Козинець проти України», заява №75520/01, п.54, від 6 грудня 2007 року із внесеними змінами від 27 лютого 2008 року, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, п.150, від 21 квітня 2011 року, та рішення у справі «Яременко проти України», заява № 32092/02, п.57, від 12 червня 2008 року).

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 01 квітня 2020 року зазначено, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Кожен факт причетності особи до вчинення злочину та винності має бути підтверджений повнотою зібраних доказів, проте, жодні з наведених показань свідків та доказів, наданих суду стороною обвинувачення не містять достатніх відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.

Таким чином, оскільки, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тому суд вважає, що судом всім учасникам провадження в даному випадку були створені належні умови щодо справедливого судового розгляду та доведення перед судом своїх правових позицій.

Відповідно до ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1)вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, провівши повно та всебічно судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення за ч. 2 ст. 345 КК України не підтверджено в результаті судового розгляду, а обвинувачений ОСОБА_5 підлягає виправданню у зв`язку із недоведеністю того факту, що саме він вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.345 КК України є нетяжким злочином проти авторитету органів державної влади, який карається обмеженням або позбавленням волі на строк до п`яти років. З моменту вчинення вказаного злочину пройшло більше семи років та спливли строки давності, передбачені п.3 ч.1 ст. 49 ККУ. Судом було роз`яснено обвинуваченому право на звільнення від кримінальної відповідальності, яким він не скористався.

ОСОБА_4 є громадянином України, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його поведінку, ставлення до вчиненого, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_4 винним у вчинені злочину, передбаченого ч ч.2 ст.345 КК України , та на підставі ч.5 ст.74 ККУ звільнити його від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.3 ч.1 ст.49 ККУ. Перебіг давності не зупинявся та не переривався.

Звільняючи обвинуваченого від покарання без його призначення суд керується правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 10.06.2020 року у справі №161/7253/18 провадження №51-2615 км19, відповідно до якої, такий вид звільнення від покарання, як одна із форм реалізації кримінально-правового реагування, визначений у ст.4,5 ст.74, ч.1 ст.105 ККУ, при визнанні особи винною у вчиненні злочину надає можливість засудження такої особи без призначення покарання, тобто дозволяє відмовитись від призначення конкретного заходу примусу за наявності певних передбачених законом на те підстав.

Згоду на звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачений не надав.

Щодо інших питань.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Підстав для застосування обвинуваченим запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-345 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч.2 ст.345 КК України, та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПКУ у зв`язку із не доведенням факту вчинення ним інкримінованого злочину.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувати.

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та на підставі ч.5 ст.74 ККУ звільнити його від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.3 ч.1 ст. 49 ККУ.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувати.

Речові докази:

-флеш-накопичувач, білого кольору, з надписом «CEFC» з відеозаписом подій від 19.05.2028 року зберігати у матеріалах кримінального провадження.

-куртка потерпілого ОСОБА_11 з пошкодженнями структури тканини -повернути за належність потерпілому ОСОБА_11

-ДВД диск з відеозаписами, наданий стороною захисту зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1