Справа №295/5649/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нехворощ, Андрушівського району, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого 20.10.2022 Андрушівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання зараховано попереднє ув`язнення з моменту затримання у порядку ст. 208 КК України, тобто з 07.09.2021 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає однин день позбавлення волі,

про умовно -дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

25.04.2025 до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Представник установи подав до суду заяву про розгляд без його участі заяви засудженого, яку просить вирішити відповідно до вимог закону.

Засуджений згоден на розгляд справи без його участі, свою заяву підтримав.

Прокурор просив відмовити у задоволенні заяви засудженого.

Дослідивши зміст заяви засудженого, матеріали його особової справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 20.10.2022 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання у порядку ст. 208 КК України, тобто з 07.09.2021 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі

Початок строку покарання: 11.03.2023. Кінець строку: 07.09.2026.

Як вбачається з характеристики, затвердженої начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» 05.05.2025, ОСОБА_3 перебуває у місцях позбавлення волі з 09.09.2021. За час тримання у державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» характеризувався негативно, допустив одне порушення режиму тримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав.

За час відбування покарання у ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» ОСОБА_3 , який вчинив тяжкий умисний злочин проти здоров`я особи, порушень режиму тримання не допускає, до дисциплінарної відповідальності не притягався. На даний час засуджений працевлаштований на виробництві установи. До роботи відноситься сумлінно, має три заохочення. Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України останній бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», завдання програми виконує у повному обсязі. Вину у скоєному злочині визнав частково, але після неодноразово проведених бесід виховного характеру вину визнав. На профілактичному обліку засуджений не перебуває.

Укладений між ОСОБА_3 та ДП "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№4) цивільно-правовий договор № 1 від 01.01.2025, що свідчить про те, що засуджений працевлаштований на виробництві установи на початку 2025 року.

Встановлено, що за формальними ознаками ст. 81 КК України підлягає застосуванню по відбуттю 2/3 строку покарання після 07.01.2025.

Ухвалою Богунського районного суду від 25.04.2024 відмовлено у задоволенні заяви засудженого про заміну невідбутої частини покарання біль м`яким відмовлено на підставі ст. 82 КК України.

Наявна в особовій справі попередня характеристика засудженого від 11.03.2024 свідчить про те, що ОСОБА_3 не бере відповідальність за вчинені дії на себе, не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої, заперечує серйозність або мінімізує наслідки своїх дій. Висловлює готовність працювати ув установі, що не відповідає дійсності. Останній не працевлаштований, тривалий час до роботи на виробництві установи не залучається через небажання засудженого працювати, хоча з цього приводу з ним неодноразово проводилися бесіди виховного характеру. Засуджений вчиняє дії, пов`язані з погрозами та насильством, не робить висновків зі своїх минулих помилок, не може передбачати наслідків своїх дій.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, затвердженої начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)», засуджений має одне стягнення від 28.12.2022 за зберігання заборонених предметів, за що йому оголошено попередження начальником установи та має три заохочення, одне з яких 12.07.2023 та два за 2025 рік (10.01.2025 і 04.04.2025) - оголошено подяки начальником установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Протягом 2024 року засуджений не отримав жодного заохочення.

Згідно з довідкою посадової особи ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» невідбутий строк покарання ОСОБА_3 складає 01 (один) рік 04 (чотири) місяці 02 (два) дні.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно (ч. 2 ст. 50 КК України).

На підставі ст. 81 КК України засуджений може бути звільнений умовно-достроково від відбуття призначеного покарання після фактичного відбуття певного строку покарання та за умови якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України, викладених у п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Крім цього, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Сумління поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці тощо.

Водночас сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Враховуючи те, що умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально та покладається на розсуд суду, тобто відноситься до дискреційних повноважень суду, зважаючи на те, що засуджений хоча і відбув певну частину призначеного судом покарання, натомість не характеризується як особа, яка протягом усього періоду відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому клопотання ОСОБА_3 на даний час є передчасним та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 372, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її постановлення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя