Справа № 199/8252/25
ВИРОК

іменем України

30.06.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження № 0000335 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2025, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Берестя Дубровицького району Рівненської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуває на посаді навідника- оператора 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого у будинку АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 125, ч.4 ст.186 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1-й епізод

Так, відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.12.2024 року № 274 солдата ОСОБА_3 , призначено на посаду навідника-оператора 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 .

Будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, на особливий період солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов?язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов?язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення.

Так, у зв?язку з виконанням завдань за призначенням, пов?язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_3 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

11.05.2025 року, близько 10:00 години, знаходячись біля магазину «Явір», який розташований за адресою: Донецька область, Покровський район, с. Водянське, по вул. Центральній, в ході раптово виниклого словесного конфлікту, розпочатого на ґрунті особистих неприязних стосунків із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , так ОСОБА_6 діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання наніс потерпілому два удари, один раз правою ногою по спині та один удар лівою рукою по голові ОСОБА_7 внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні шиї, синця лівої половини грудної клітини, які по ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

2-й епізод

Далі, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді навідника-оператора 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 11.05.2025 року, близько 10 год. 00 хв., діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, знаходячись біля магазину «Явір», який розташований за адресою: Донецька обл., Покровський район с. Водянське, по вул. Центральній, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_7 , після завдання йому легких тілесних ушкоджень, побачив у останнього в лівій кишені штанів мобільний телефон «Tecno spark GOl», моделі «Tecno kL4» та у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону, після чого з правої кишені штанів ОСОБА_7 ОСОБА_6 відкрито викрав майно потерпілого, а саме: мобільний телефон «Теспо spark GOl», моделі «Теспо kL4», IMЕI1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , в корпусі зеленого кольору, вартістю 2249,28 гривень, після чого з місця злочину втік та в подальшому розпорядився мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна, грабіж, вчинене в умовах військового стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчинених ним кримінальних правопорушень. ОСОБА_3 пояснив, що він будучи військовослужбовцем, 11.05.2025 року, близько 10:00 години, знаходячись біля магазину «Явір», який розташований за адресою: Донецька область, Покровський район, с. Водянське, по вул. Центральній, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наніс потерпілому ОСОБА_7 один раз правою ногою по спині та один удар лівою рукою по голові. Після чого, побачив у ОСОБА_7 в лівій кишені штанів мобільний телефон «Tecno spark GOl», моделі «Tecno kL4» та відкрито викрав майно потерпілого.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою всіх учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження, кожен окремо, правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані:

- за ч.1 ст.125 КК України, як такі, що виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень;

- за ч. 4 ст. 186 КК України, як такі, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна, грабіж, вчинене в умовах військового стану.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 злочинів, які скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав, є військовослужбовцем, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу; за ч.4 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 роки. Позицію обвинуваченого, який просив суворо не карати та його захисника, яка просила призначити покарання більш м`яке, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ч.1 ст.125, ч.4 ст.186 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Призначення ж більш м`якого виду покарання не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили продовжити.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 125, ч.4 ст.186 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.125 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років та штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, які виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 11.05.2025 року.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням останнього на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Скасувати накладений арешт відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 14.05.2025 на телефон торгової марки «TECNO SPARK Go1» моделі «Tecno KL4», який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області під порядковим номером №438 повернути за належністю власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз в сумі 1 782,80 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпра ОСОБА_9