КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/414/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 398/212/17 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 392 ч.2 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.05.2025, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено тримання під вартою на 60 днів - до 11 липня 2025 року, 13 години 40 хвилин, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, п. 4, п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187, п. 2 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України /ЄУН 398/212/17/.

У межах даного кримінального провадження, за клопотанням прокурора, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки судове провадження наразі не завершене.

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, зокрема, як можливість обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, незаконно впливати на учасників процесу, зокрема потерпілих та свідків.

Враховано судом тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого.

Із судовим рішенням судді не погоджується обвинувачений ОСОБА_7 , і оскаржує його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу повернути на розгляд до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

По суті вимог - апеляційну скаргу доводами, що стосувались би змісту оскаржуваного судового рішення, - не обґрунтовує (перелічує лише розрізнені і не пов`язані між собою твердження про вбивства малят на органи за участі Олександрійської ОЗГ, про отримання суддями хабарів від полковника російської федерації ОСОБА_9 та від ОСОБА_10 , очільника мафії трансплантологів Олександрії, тощо).

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку захисту на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого щодо скасування ухвали суду першої інстанції, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Як убачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, п. 4, п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 187, ч. З ст. 15 п. 6, п. 13 ч. 2 ст.115; ч. 4 ст. 187, п. 2 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України /ЄУН 398/212/17/.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

Вказаних вимог кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

У судовій справі з 2017 року провадиться судове слідство, кримінальне провадження є складним і значним за обсягом, налічує декілька епізодів, потребує дослідження чисельних доказів, допиту ряду потерпілих і свідків (явку яких необхідно забезпечувати у судові засідання); у справі змінювалась підсудність, тобто розпочиналось судове слідство наново.

При цьому слід враховувати, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема, вбивств, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчиненого з корисливих мотивів, з особливою жорстокістю, особою, яка раніше вчинила вбивство.

Злочини відносяться до категорії особливо тяжких, тяжких.

Внаслідок вчинення злочину настали тяжкі і невідворотні наслідки у вигляді смерті людей, злочин, передбачений ст. 115 КК України, посягає на найвищі цінності - життя людини.

Покарання за найтяжчий із інкримінованих ОСОБА_7 злочинів передбачає довічне позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_7 неодружений, без утриманців, без постійного місця проживання, безробітний, немає заробітку або сталого доходу до існування, суспільно корисною працею не займається.

Отже, можливо стверджувати, що ОСОБА_7 немає міцних соціальних зв`язків.

Також, до уваги береться, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення тяжких злочинів, зокрема й аналогічного особливо тяжкого злочину (умисного вбивства).

Посткримінальна поведінка обвинуваченого розцінюється не на користь обвинуваченого, оскільки, як встановлено матеріалами клопотання, ОСОБА_7 після вчинення злочинів зник з місця вчинення злочину.

Відтак, беручи до уваги наведене, а також і з огляду на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та суворість покарання, що може загрожувати ОСОБА_7 (довічне позбавлення волі), що розуміє та про що обізнаний обвинувачений, наявні об`єктивні підстави вважати про наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду (в тому числі на тимчасово непідконтрольних територіях держави), вчинення нового кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та/або свідків з метою зміни ними своїх показань або процесуальної позиції шляхом залякування їх, погроз, тиску, перешкоджання кримінальному провадженню у інший спосіб.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Отже, колегія суддів погоджується, що при вирішенні питання продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 тримання під вартою, судом належно аналізовано й взято до уваги всі обставини і можливі ризики, і більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, також запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області 13.05.2025, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено тримання під вартою на 60 днів, а саме до 11 липня 2025 року, 13 години 40 хвилин, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4