Справа № 642/3919/25
Провадження № 1-кп/642/482/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 м. Харків

Холодногірський районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000659 від 06.05.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, військовослужбовця за мобілізацією, займав посаду стрільця-помічника гранотометника механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , одруженого, без визначеного місця проживання, раніше неодноразово судимого: 06.04.2005 Валківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.115, ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі; 27.06.2006 Валківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі; 10.11.2017 Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.125, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 27.03.2018 Павлоградським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, звільнений 07.03.2023 у зв`язку із відбуттям строку покарання; 08.05.2025 Новобаварським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України,

встановив:

05.05.25 у вечірній час доби, точний час не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого тимчасового мешкання, у кімнаті на другому поверсі покинутої, частково зруйнованої будівлі, розташованої, за адресою АДРЕСА_1 , під час спільного вживання спиртних напоїв із своїм товаришем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також тимчасово мешкав у вище зазначеному приміщенні, в ході конфлікту, що виник між ними з невстановлених причин через особисті неприязні відносини, діючи умисно, хаотично почав наносити кулаками рук удари по голові та тулубу ОСОБА_6 , та продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, схопив штикову лопату, що знаходилася біля стіни у кімнаті, наблизився до потерпілого та реберною металевою частиною лопати наніс не менше 14 ударів в область голови та кінцівок ОСОБА_6 , спричинивши потерпілому тілесні ушкодження:

Голови: а саме рубані рани на волосяній частині голови - на волосяній частині голови в лобово-тім?яній ділянці (рани №1 та №2), одна із яких (рана №l) супроводжується вдавленим переломом лобової кістки, від якого до низу та дещо до заду в ліву середню черепну ямку поширюється лінійний перелом, що супроводжуються крововиливом в товщу лівого скроневого м?язу; в лівій тім?яній ділянці (рани №3 та №4); в правій тім?яній ділянці (рана №5); в правій скроневій ділянці (рани №6, №7 та №8), що супроводжуються крововиливом в товщу правого скроневого м?язу; в лобовій ділянці праворуч (рани №9 та №10), одна із яких (рана №10) розташована по площі синця (1), що супроводжуються крововиливами у м?які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні; на верхній повіці правого ока біля зовнішнього його кута (рана №11); в правій виличній ділянці (рана №12); по зовнішньому краю правої вушної раковини (рани №13,№14 та №15); садна - в лобовій ділянці праворуч (3), на спинці носа (1), в правій виличній ділянці (1); синець на верхній та нижній повіках лівого ока із поширенням на лобову ділянку ліворуч, ліву виличну ділянку, перенісся та нижню повіку правого ока (1), що супроводжується крововиливами у сполучнотканинні оболонки правого та лівої очей біля зовнішніх їх кутів;

Тулуба: а саме закрита травма грудної клітки у вигляді: синців на передній поверхні грудної клітки ліворуч (3); саден - на правій переднє-бічній поверхні тулуба (11), на задній поверхні тулуба (15); переломів ребер праворуч - 6,7,8 ребер, що розташовані приблизно на одній лінії, що поширюється зверху вниз від лопаткової лінії до задньої пахвової лінії; переломів ребер ліворуч - 2,3,4,5,6,7 ребер, що розташовані приблизно на одній лінії, що поширюється зверху вниз від середнє-ключичної лінії до передньої пахвової лінії, 5,6,7,8,9 ребер, що розташовані приблизно на одній лінії, що поширюється зверху вниз від передньої пахвової лінії до лопаткової лінії; ушкодження плеври в місцях переломів ребер ліворуч - 6,7 ребер по передній пахвовій лінії; рідкої крові в лівій плевральній порожнині; лінійного перелому лівої лопатки; крововиливів у м?язи спини по задній поверхні тулуба;

Кінцівок: а саме синець на зовнішній поверхні правого плеча (1), по площі якого наявні рубані рани на зовнішній поверхні правого плеча (2) та садна на зовнішній поверхні правого плеча (7); синець на задній поверхні правого ліктьового суглоба (1), по площі якого наявні садна на задній поверхні правого ліктьового суглоба (5); синець на зовнішній поверхні лівого плеча (1), по площі якого наявні садна на зовнішній поверхні лівого плеча (20); садна - на верхній поверхні правого плечового суглоба (4), на задній поверхні правого передпліччя із поширенням на тильну поверхню правої кисті (I1), на тильній поверхні перших міжфалангових суглобів 3, 4 та 5 пальців лівої кисті (3); синці - на задній поверхні правого передпліччя із поширенням на тильну поверхню правої кисті (8), на зовнішній поверхні правого стегна (13).

Наступного дня 06.05.2025, в ранці, точний час не встановлено, ОСОБА_4 зрозумівши, що ОСОБА_6 не подає ознак життя, підтягнув його тіло за одяг і через віконний отвір скинув останнього з другого поверху на землю, де у подальшому і було виявлено тіло потерпілого ОСОБА_6 , при цьому, причиною смерті ОСОБА_7 стала крововтрата, що розвинулася в результаті рубаних ран голови, недокрів?я внутрішніх органів, які носять ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п. 2.1.1.а., п.2.1.2., п.2.1.3.., п.4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995г.)

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, пояснив, що 05.05.2025 у вечорі, знаходячись за місцем свого тимчасового мешкання в кімнаті на другому поверсі покинутої будівлі, яка розташована по вул. Великій Панасівській в м. Харкові, спільно вживав спиртні напої зі своїм знайомим ОСОБА_8 , його призвища не знає. Між ними під час вживання алкогольних напоїв виник конфлікт, під час якого він спочатку наніс кілька ударів кулаками рук по голові та тулубу ОСОБА_8 , після чого схопив штикову лопату, яка знаходилась в кімнаті та її реберною частиною наніс багато ударів ударів в область голови та тулубу ОСОБА_8 , куди бив не бачив, тому, що було темно. Наступного дня з ранку він помітив, що ОСОБА_8 не подає ознак життя і скинув його через вікно з кімнати на другому поверсі на вулицю, щоб в приміщені не було трупного запаху. Пізніше через два-три дні він самостійно прийшов до органів поліції та розповів при вчинення ним злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 вважали недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються. Цю позицію також висловив прокурор.

При цьому судом з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_4 чи правильно він розуміє зміст визнаних фактичних обставин, чи добровільна його позиція та на виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений вину визнає повністю, не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що ними правильно розуміється зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів під час судового розгляду.

Суд зазначає, що за нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони ? умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України). Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів.

З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинно-наслідковому зв`язку між собою.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується умислом щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (прямим/непрямим) і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого. За таких обставин суб`єкт злочину усвідомлює можливість настання кінцевого наслідку (смерть потерпілого) в результаті заподіяних тілесних ушкоджень.

Суд констатує, що обвинувачений розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, які були активними, неодноразово наносив удари реберною металевою частиною штикової лопати в область голови потерпілого ОСОБА_6 , тобто неодноразово застосовував фізичне насильство до останнього, усвідомлював що за механізмом спричинення, приймаючи до уваги області ділянок голови, куди він наносив удари, такі тілесні ушкодження є небезпечними для життя в момент заподіяння, та бажав настання наслідків у вигляді саме тяжких тілесних ушкоджень, тобто діяв з прямим умислом, направленим на завдання тяжких тілесних ушкоджень за критерієм їх небезпечності для життя потерпілого.

Що стосується наслідку у виді смерті потерпілого, то в її настанні є необережна форма вини обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки він не бажав та не допускав такого наслідку, проте міг і повинен був усвідомлювати можливість настання смерті потерпілого внаслідок своїх злочинних дій.

Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є військовослужбовцем, займав посаду навідника механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , одружений, без визначеного місця проживання, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, останнього разу 08.05.2025 Новобаварським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Крім цього, судом досліджено висновок судово-психіатричної експерта №356 від 26.05.2025 згідно якого ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості, синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_4 виявляв ознаки вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у вчиненому, висловлював жаль щодо скоєного. Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 самостійно з`явився до органів досудового розслідування та повідомив про скоєння ним злочину.

Верховний Суд України у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1ст.66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину обвинуваченим ОСОБА_4 визнаються судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 маючи непогашені та незняті в установленому порядку судимості, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст. 34 рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення. Отже, встановлена наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_9 , а саме рецидив злочинів, тобто вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України(далі -КК) суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121 КК України відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.

Судом враховано, що обвинувачений неодноразово судимий, має незняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, вчинив злочин під час проходження військової служби за мобілізацією, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, займаній посаді не відповідає.

Вимогами ч. 2ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

За таких обставин, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжкими злочином, непогашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, його відношення до скоєного злочину, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, тобто наявність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , а саме рецедив злочинів, дані про особу винного, а саме те, що він одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини 2 цієї статті, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю для цього передумов, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання.

Відповідно до положень частин 1-3 статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі. До основного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких особу було визнано винною.

За правилами, передбаченими в частинах першій - третій статті 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу ( частина 4 статті 70 КК України).

Як вбачається з вироку Новобаварського районного суду м. Харкова від 08.05.2025 у справі №639/2143/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, який ним вчинено 17.02.2025 та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 у справі N 766/39/17 при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Отже, суд приходить до висновку про необхідність застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України та визначити остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Холодногірського районного суду м. від 08.05.2025 у справі №639/2143/25 більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 121 КК України. При цьому, враховуючи, що ОСОБА_4 не відбував покарання за вироком Новобаварського районного суду м. Харкова від 08.05.2025 у справі №639/2143/25 відсутні підстави для зарахування покарання, відбутого повністю або частково за попереднім вироком.

Ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_4 від 08.05.2025 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався в ході розгляду в суді при розгляді даного кримінального провадження, а тому з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, суд вважає доцільним запобіжний захід, застосований до обвинуваченого тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили.

Термін відбуття покарання ОСОБА_4 за цим вироком рахувати з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 08 травня 2025 року. Відповідно до ст.72 КК України ОСОБА_4 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 08.05.2025 року і до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Так як ОСОБА_4 не відбував покарання за вироком Новобаварського районного суду м. Харкова від 08.05.2025 у справі №639/2143/25, суд не вбчає підстав для зараховується покарання, відбутого повністю або частково на підставі зазначеного вироку.

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати за проведені судову молекулярно - генетичну експертизу №7170 від 12.06.2025, яка виконана експертами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса», у розмірі 20355 (двадцять тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн 84 коп, судову молекулярно - генетичну експертизу №8956 від 24.06.2025, яка виконана експертами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» у розмірі 10177 (десять тисяч сто сімдесят сім) грн 92 коп необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч.4ст.174 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 14.05.2025 по справі № 642/2454/25 накладено арешт на речові докази по справі. У зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на вищезазначене майно.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 100,124,370,371,373,374,376,392 - 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Холодногірського районного суду м. Харкова від 08.05.2025 у справі №639/2143/25 більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 08.05.2025 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведені судову молекулярно - генетичну експертизу №7170 від 12.06.2025, яка виконана експертами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса», у розмірі 20355 (двадцять тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн 84 коп та судову молекулярно - генетичну експертизу №8956 від 24.06.2025, яка виконана експертами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» у розмірі 10177 (десять тисяч сто сімдесят сім) грн 92 коп.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 14 травня 2025 року у справі № 642/2454/25, якою накладено арешт на речові докази по справі, а саме на вилучене під час огляду місця події від 06.05.2025 в період часу з 17 год. 40 хв. до 19 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_1, майно:

- куртку синього кольору з чорними вставками на блискавці, яка на момент огляду розстібнута, з написами «Snow akasaka» та етикеткою з написами «Snow akasaka, resistant to (10000 mm)» розмір ХХL, по всій поверхні куртки наявні сліди речовини бурого кольору, локалізовані по внутрішній частині куртки, та ззовні біля коміру;

- документація з написами « ІНФОРМАЦІЯ_3 на 3 аркушах на ім`я гр. ОСОБА_6 »;

- довідка про звільнення на 1 аркуші видана громадянину ОСОБА_6 дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 з печаткою «Державна Установа Олексіївська виправна колонія №25» та фото;

- картка платника податків на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційним номером облікової картки НОМЕР_2 з печаткою «для довідок «Державна Установа Олексіївська виправна колонія №25» видана 10.11.2023 року;

- свідоцтво про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 з печаткою «Державна Установа Олексіївська виправна колонія №25»;

- паспорт громадянина України у вигляді id-картки на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_4 ;

- додаток до свідоцтва НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_6 з печаткою «Державна Установа Олексіївська виправна колонія №25»;

- повістка №1/68 на ім`я ОСОБА_6 з печаткою Міністерство оборони України Шевченківський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки»;

- аркуш з друкованим написом «Направлення»;

- картка платника податків на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційним номером облікової картки НОМЕР_2 виданий 12.10.2018 року, на якому наявне пошкодження у вигляді відірваного краю;

- штикову лопату зі слідами речовини бурого кольору на її черенку та власне лопаті;

- змив РБК з матрацу ліжка на марлевий тампон;

- змив РБК з черенка лопати на марлевий тампон;

- змив РБК на марлевий тампон з одного із слідів волочіння;

- змив РБК з підвіконня на марлевий тампон.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- документацію з написами « ІНФОРМАЦІЯ_3 на 3 аркушах на ім`я гр. ОСОБА_6 », довідку про звільнення на 1 аркуші, видану громадянину ОСОБА_6 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 з печаткою «Державна Установа Олексіївська виправна колонія №25» та фото, картку платника податків на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційним номером облікової картки НОМЕР_2 з печаткою «для довідок «Державна Установа Олексіївська виправна колонія №25», видана 10.11.2023 року, свідоцтво про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 з печаткою «Державна Установа Олексіївська виправна колонія №25», паспорт громадянина України у вигляді id-картки на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_4 , додаток до свідоцтва НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_6 з печаткою «Державна Установа Олексіївська виправна колонія №25», повістку №1/68 на ім`я ОСОБА_6 з печаткою ІНФОРМАЦІЯ_5 », аркуш з друкованим написом «Направлення», картку платника податків на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційним номером облікової картки НОМЕР_2 , виданий 12.10.2018 року, на якому наявне пошкодження у вигляді відірваного краю, що знаходяться у камері зберігання речових доказів ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1, після набрання вироком законної сили зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- куртку синього кольору з чорними вставками на блискавці, яка на момент огляду розстібнута, з написами «Snow akasaka» та етикеткою з написами «Snow akasaka, resistant to (10000 mm)» розмір ХХL, по всій поверхні куртки наявні сліди речовини бурого кольору, локалізовані по внутрішній частині куртки, та ззовні біля коміру, штикову лопату зі слідами речовини бурого кольору на її черенку та власне лопаті, змив РБК з матрацу ліжка на марлевий тампон, змив РБК з черенка лопати на марлевий тампом, змив РБК на марлевий тампон з одного із слідів волочіння, змив РБК з підвіконня на марлевий тампон, що знаходяться у камері зберігання речових доказів ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1, знищити після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Холодногірський районний суд м. Харкова- протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1