Справа № 638/9542/25
Провадження № 1-в/638/598/25
УХВАЛА

Іменем України

09 червня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:

22 травня 2025 року начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2024 року у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі. За цим вироком покарання призначено за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2023 року, остаточно призначено покарання у виді 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_5 має попередні судимості, покарання за якими засудженим не відбуті і приєднані до знову призначеного на підставі ч.4 ст. 70 та ч.1 ст. 71 КК України, а саме:

- 14.12.2022 року Ленінським районним судом міста Полтави за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено на 2 роки;

- 28.11.2023 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309, ст. 71, 72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до мотивувальної частини вироку Ленінського районного суду міста Полтави від 14.12.2022 року ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразилися у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, за 1 епізодом від 21.04.2022 на суму 1339 грн.

Оскільки Законом №3886-ІХ вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, тому засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 14.12.2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України.

У зв`язку з викладеним, начальник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» просив суд:

1) виключити з вироку Ленінського районного суду міста Полтави від 14.12.2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України;

2) виключити з резолютивної частини вироку Ленінського районного суду міста Полтави від 14.12.2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України посилання на застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений надав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 14.12.2022 року ОСОБА_5 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 та ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді:

-за ч.2 ст.190 КК України 2 роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки поклавши відповідно до ст.76 КК України, обов`язки періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набрав законної сили 25.07.2023.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.11.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, приєднано частково невідбуту частину покарання призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2022 та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді ТРЬОХ років ОДНОГО місяця позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 09.01.2024.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за яким призначено йому покарання - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст. 70 ,72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.11.2023 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

Вирок набрав законної сили 02.11.2024.

На теперішній час ОСОБА_5 відбуває в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» покарання, призначене вироком Московського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2024 року у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбачене п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Зі змісту вироку Ленінського районного суду міста Полтави від 14.12.2022 року вбачається, що ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі за те, що він 21.04.2021 в денний час, за місцем свого мешкання, керуючись корисливими мотивами, маючи мету незаконного збагачення за чужий рахунок, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, шляхом обману заволодів мобільним телефоном ТМ «S-Tell M630», який належав ОСОБА_6 чим спричинив останній матеріальну шкоду в розмірі 1339,00 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн.

Вартість майна, яким ОСОБА_5 умисно, повторно, шляхом обману заволодів, згідно з вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 14.12.2022 року, а саме за епізодом, який кваліфіковано судом за ч. 2 ст. 190 КК України, становила суму меншу за два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб на день викрадення майна.

Таким чином, діяння щодо умисного, повторного, шляхом обману заволодіння чужим майном за вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 14.12.2022 року, тобто за ч. 2 ст. 190 КК України, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за незаконне заволодіння яким останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, суд звільняє ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 14.12.2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 від зазначеного покарання, з вироку Ленінського районного суду міста Полтави від 14.12.2022 року підлягають виключенню посилання на приписи ч. 1 ст. 70 КК України про призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 14 грудня 2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити з вироку Ленінського районного суду міста Полтави від 14 грудня 2022 року посилання на приписи ч. 1 ст. 70 КК України про призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за цим вироком за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі без застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1