Справа № 946/535/25
Провадження № 1-кс/946/868/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 у кримінальній справі № 946/535/25 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст.369-2 Кримінального кодексу України.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 30.04.2024 було розпочато досудове розслідування кримінального провадження за № 0000019. У той же день керівником Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_7 було винесено постанову про призначення групи прокурорів. До складу вказаної групи зокрема увійшов сам ОСОБА_7 та визначив особисто себе старшим групи прокурорів. З відкритих джерел (сайти Одеської та Луганської обласних прокуратур) стало відомо, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 особисто знайомі багато років, разом працювали в органах прокуратури Луганської та Одеської областях, та ОСОБА_6 деякий час навіть був безпосереднім керівником ОСОБА_7 , коли очолював Луганську обласну прокуратуру у 2021 році (був першим заступником керівника та періодично виконував обов`язки керівника). В подальшому вказані особи багато років працювали в системі прокуратури Одеської області на керівних посадах, приймали участь у відповідних відомчих нарадах, заходах та корпоративах, що скріплювало їх дружні стосунки. Також ці факти підтверджуються деклараціями вказаних посадових осіб.

Безумовно, багаторічне особисте знайомство з прокурором, який зацікавлений у реалізації кримінального провадження у вигляді обвинувального вироку, викликає розумні сумніви у неупередженості судді ОСОБА_6 , що виключає дотримання засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України, таких як верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Ухвалою від 10.04.2025 суддя ОСОБА_6 відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту в рамках справи, по якій заявляється відвід. При цьому мотивування відмови є поверхневим, не містить мотивів відхилення аргументів, згідно з якими арештоване майно не має будь-якого доказового значення для справи та не є речовими доказами в розумінні ст. 98 КПК. Крім того судом жодним чином не надано правової оцінки доданих до клопотання доказів у вигляді висновків експертизи, які безумовно свідчать про відсутність будь-якого доказового значення арештованих речей для кримінального провадження. Також суд не надав правової оцінки доводам прокурора щодо можливої конфіскації арештованого майна та запереченням ОСОБА_3 з цього приводу.

На підставі викладеного, обвинувачений ОСОБА_3 вважає, що дії судді Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_6 при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України вказують про наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заяву про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 підтримали та просили її задовольнити.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області просив відмовити в задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 .

Суддя ОСОБА_8 не виявив бажання дати пояснення з приводу заявленого відводу.

Вислухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, прокурора, дослідивши матеріали заяви про відвід судді, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Також, при вирішенні питання про наявність в даному випадку підстав для відводу судді, необхідно виходити з положень ч. 5 ст. 9 КПК, відповідно до яких кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9 КПК, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права для України, в своєму рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (заява №33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 49).

Стосовно об`єктивного критерію в цьому ж рішенні далі Суд зазначив, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (п. 53).

Таким чином, на думку Європейського суду з прав людини, наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, навіть без наявності ознак, які б вказували на прояв особистої упередженості з боку судді, все одно свідчить про недодержання судом принципу безсторонності за об`єктивним критерієм та призводить до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

В судовому засіданні судді не були надані відповідні докази, які б свідчили, про наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості розгляду суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_9 обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України.

В свою чергу, не згода обвинуваченого та його захисника з мотивами суду при відмові у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна, а саме: на мобільний телефон та годинник, який накладено ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2024 р. та можливе особисте знайомство керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області з суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 не є обґрунтуванням наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді у розумінні вимог ч.1 ст.75 КПК України.

Так, заявлений відвід обвинуваченого ОСОБА_3 з підстав не згоди з прийнятим процесуальним рішенням суддею у вищевказаному кримінальному провадженні, не може бути підставою для відводу в розумінні вимог ч.1 ст.75 КПК України.

Приймаючи до уваги викладене, суддя приходить до висновку, що у судовому засіданні не були встановлені обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 і в даному випадку необхідне відмовити в задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21 квітня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1