Справа № 375/1258/23
Провадження № 1-кс/375/147/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_6 від розгляду обвинувального акта у кримінальному проваджені № 0000291 від 21 серпня 2021 року відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 268 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рокитнянського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000291відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 268 КК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддямивід 22 січня 2024 року дану справу розподілено ОСОБА_6 як судді-доповідачу.

20 червня 2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання 20 червня 2025 року заявив відвід судді Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_6 , в якій просив відвести суддю Рокитнянського районного суду Київської області від розгляду обвинувального акта у кримінальному проваджені № 0000291 від 21 серпня 2021 року відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 268 КК України.

Заяву обґрунтовував тим, що головуюча суддя допускає поведінку, що підриває авторитет правосуддя, а саме висловила обвинуваченому ОСОБА_3 питання, щодо заміни адвоката та упереджено ставиться до сторони захисту.

1 липня 2025 року до суду під захисника обвинуваченого ОСОБА_4 надійшли додаткові пояснення по справі. Захисник зазначає, що 20 червня 2025 року судді ОСОБА_6 оголошено відвід, у тому числі, з підстав явного упередженого ставлення до сторони захисту по справі. Зокрема, що суддя ОСОБА_6 досить лояльна та поблажлива до представників сторони обвинувачення (прокурорів), та задовольняє подані ними клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з недотриманням 5-ти денного терміну на подачу такого виду клопотань. В той час, відмовляє у задоволенні клопотань, які подані стороною захисту - адвокатом ОСОБА_7 , мотивуючи це тим, що адвокатом не дотримано 5-ти денного строку на подачу такого виду клопотань. Дана обставина виключає думку про неупередженість судді ОСОБА_6 до сторін по справі, а саме: сторони захисту, та підтверджує ту обставину, що розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 під її головуванням лише нашкодить постановити законне, обгрунтоване та об`єктивне рішення по справі, а дослідження та надання оцінки доказам по справі буде виключно на користь сторони обвинувачення.

На обгрунтування вказаного захисник надав до суду копії клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури від 17.06.2025 про участь в судовому засідання в режимі відеоконференції та ухвали судді Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_6 від 19 червня 2025 року та 25 грудня 2024 року.

Особа, якій заявлено відвід - суддя ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явилася, про розгляд заяви повідомлена, пояснень від неї не надходило.

В судове засідання прокурор ОСОБА_8 не з`явився, подав заяву про розгляд заяви про відвід судді ОСОБА_6 без його участі. Просив відмовити в задоволенні заяви про відвід судді, в зв`язку з його не обгрунтованістю та не відповідністю вимогам 75КПК.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Неприбуття в судове засідання учасників судового розгляду не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

У судовому засіданні 30 липня 2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 заяву про відвід судді ОСОБА_6 підтримав та просив її задовольнити. Додатково зазначив, про недотримання належної професійної та процесуальної поведінки під час проведення підготовчого засідання суддею ОСОБА_9 , а саме суддею ОСОБА_6 було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки в попереднньому судовому засіданні суддя ОСОБА_6 заявила обвинуваченому, що замінить йому захисника.

Заслухавши позицію адвоката ОСОБА_10 , вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суддя дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Підстави для відводу судді визначені у статтях 75, 76 КПК України.

Відповідно до статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Статтею 76 КПК України визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Згідно частиною 5 статті 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), найголовніше це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1989 року у справі «Хаушильд проти Данії», заява №11/1987/134/188).

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Стаття 6 Конвенції вимагає, що суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96).

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й з об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення ЄСПЛ від 7 серпня 1996 року у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

У своєму рішенні у справі «Газета «Україна-центр» проти України» (рішення від 15 жовтня 2010 року, заява № 16695/04) ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість.

Також у рішенні ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю у зв`язку з розглядом цієї чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддею рішень у інших справах.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи. Якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, суд вказує про відсутність будь-яких підстав вважати, що суддя ОСОБА_6 має і виявляє особисту упередженість під час розгляду справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Ні що в справі не вказує на те, що сторона захисту порівняно із стороною обвинувачення опинилася у менш вигідному становищі, а також на те, що суддя має упередженість або прихильність до однієї із сторін у справі, або іншу зацікавленість у її вирішенні. Доказів протилежного заявником не надано й судом не встановлено.

Доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_6 .

Суддею ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні не розглядалось питання про заміну захисника обвинуваченому ОСОБА_11 . Задоволення клопотань сторони обвинувачення про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з недотриманням 5-ти денного терміну на подачу такого виду клопотань, не може слугувати підставою для відводу судді і вказувати на її необ`єктивність та упередженість.

Водночас, суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Проаналізувавши наведені норми, зважаючи на презумпцію неупередженості судді, суддя зазначає, що судовим розглядом не встановлено, а особою, яка заявила відвід, не доведено наявність обставин, які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_6 і унеможливлювали винесення нею об`єктивного судового рішення.

Таким чином, доводи захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про упередженість судді ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження, оскільки в її діях не встановлено порушень вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України та не встановлено обставин, за яких вона не має права брати участь у кримінальному провадженні. Доводи заявника фактично зводяться до незгоди з діями та рішеннями судді в ході судового розгляду кримінального провадження.

Незгода учасника справи з прийнятим суддею процесуальним рішенням з тих чи інших процесуальних питань не може бути підставою для відводу судді.

Керуючись статтями 75, 76, 80, 81 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_6 від розгляду обвинувального акта у кримінальному проваджені № 0000291 від 21 серпня 2021 року відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 268 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_12