Справа № 473/3147/25
Номер провадження 1-в/473/278/2025
У Х В А Л А

іменем України

"26" червня 2025 р. м.Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» про звільнення від покарання на підставі Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Миколаїв, проживав АДРЕСА_1 , який судимий:

31.01.2020 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ст.15 ч.2 ст.185 ч.1, ст.15 ч.2 ст.185 ч.2; ст.186 ч.2; ст.70 ч.1; ст.75 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

18.06.2020 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ст.15 ч.2 ст.185 ч.2; 70 ч.4; 75 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

14.07.2023 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ст.186 ч.2; ст.71 ч.1 КК України до покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання ДУ Вознесенська ВК 72 відносно засудженого ОСОБА_4 , в якому установа відбування покарання просить:

«Вирішити питання щодо приведення вироку Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.01.2020 року у відповідність до Закону України «Про внесения змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024. Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.01.2020 року в частині призначеного покарання за ч.2 ст.15; ч.1 ст.185 КК України у зв`язку з відсутністю караності діяння за вчинене кримінальне правопорушення.

Вирішити питання щодо приведення вироку Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.06.2020 року у відповідність до Закону України від 18.07.2024. Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.06.2020 року у зв`язку з відсутністю караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 14.07.2023 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.01.2020 року і визначити остаточний строк покарання засудженому».

Засуджений ОСОБА_4 до суду не прибув, про розгляд справи був повідомлений через адміністрацію ВК 72. Заяв та клопотань від нього до суду не надійшло. Представник ДУ «Вознесенська ВК (№72)» ОСОБА_5 надала заяву, в якій просила розглянути подання в її відсутності. Тому згідно із ч.5 ст.539 КПК України розгляд справи відбувся у відсутності засудженого та представника ВК 72.

Прокурор подання установи відбування покарання підтримала повністю.

Суд вважає, що подання підлягає задоволенню. Так відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст.74 КК України. Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання. Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого визначається на підставі положень п.5 підр. 1 р. XX Податкового Кодексу України для відповідного року.

Дослідивши особову справу засудженого та надані копії вироків, суд встановив, що ОСОБА_4 засуджений вироками, що містять кваліфікацію за ст.185 КК України.

Так вироком від 31.01.2020 року Заводського районного суду м.Миколаєва №487/5079/17 ОСОБА_4 засуджено за те, що: 19.08.2017 року він намагався викрасти майно на суму 1288,11 грн., 25.08.2017 року намагався викрасти майно на суму 2046,45 грн., а 11.05.2018 року відкрито викрав майно на суму 373,25 грн., 139 грн. та 136,50 грн.

Дії ОСОБА_4 за цим вироком суд кваліфікував: по епізоду від 19.08.2017 року за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, по епізоду від 25.08.2017 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, по епізоду від 11.05.2018 року за ч.2 ст.186 КК України.

ОСОБА_4 суд призначив покарання: за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік шість місяців; за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 було призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.75 КК України його було звільнено від покарання з іспитовим строком три роки.

Вироком від 18.06.2020 року Заводського районного суду м.Миколаєва №487/8130/19 ОСОБА_4 засуджено за те, що 22.09.2019 року він намагався викрасти майно на суму 545,94 гривень та 22.09.2019 року намагався викрасти майно на суму 1171,13 гривень.

Дії ОСОБА_4 за цим вироком суд кваліфікував за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначив йому покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.01.2020 року призначив ОСОБА_4 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.75 КК України він був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки.

Вироком від 14.07.2023 року Заводського районного суду м.Миколаєва №487/1092/22 ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України (дата вчинення правопорушення 22.08.2021 року) до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.06.2020 року і визначено покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Проте вартість майна, що було предметом правопорушення у вигляді замаху на його вчинення за першим вироком від 31.01.2020 року Заводського районного суду м.Миколаєва, вчиненого ОСОБА_4 19.08.2017 року, становила 1288,11 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в 2017 році а саме 1600 гривень, що після прийняття Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX, вже не утворює складу кримінального правопорушення. Тоді як вартість майна за цим вироком в наступному епізоді 25.08.2017 року становить 2046,45 грн.,що перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в 2017 році а саме 1600 гривень. За цим вироком на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки.

Оскільки декриміналізації підлягає лише один епізод правопорушення за ст.185 КК України, а інший ні, також є діяння, що охоплюється ст.186 КК України, виключення епізоду від 19.08.2017 року ніяк не впливає на розмір та вид призначеного засудженому покарання.

За другим вироком від 18.06.2020 року Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_4 засуджено за те, що: 22.09.2019 року він намагався викрасти майно на суму 545,94 гривень. 22.09.2019 року намагався викрасти майно на суму 1171,13 гривень, тобто по обом епізодам вартість майна не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в 2019 році а саме 1921 гривень, тому ОСОБА_4 слід звільнити від покарання за цим вироком на підставі Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX.

Разом із тим за третім вироком від 14.07.2023 року Заводського районного суду м.Миколаєва №487/1092/22 ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.06.2020 року і призначено покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Оскільки епізоди, за якими ОСОБА_4 було засуджено вироком від 18.06.2020 року Заводського районного суду м.Миколаєва вже не утворюють складу правопорушення з огляду на положення Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX та його слід вважати засудженим вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 14.07.2023 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі тому із вказаного вироку слід виключити посилання на вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.06.2020 року, який підлягає декриміналізації. Проте покарання у вироку Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.06.2020 року було призначено ОСОБА_4 із застосуванням ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.01.2020 року призначив ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Так як вироком від 31.01.2020 року Заводського районного суду м.Миколаєва покарання було призначено із іспитовим строком на 3 роки, отже іспитовий строк тривав до 31.01.2023.

За другим вироком від 18.06.2020 року Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_4 звільнено від покарання на підставі Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX.

Третім вироком від 14.07.2023 року Заводського районного суду м.Миколаєва №487/1092/22 ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України (дата вчинення правопорушення 22.08.2021 року) до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, що вказує на те, що злочин було вчинено в період іспитового строку за першим вироком, тому відносно покарання ОСОБА_4 за останнім вироком слід застосувати положення ст.71 КК України та призначити йому покарання за сукупністю вироків.

Керуючись ст.ст.5, 74 КК України, ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» відносно засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного йому вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.01.2020 року, за епізодом від 19.08.2017 рокуза ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України; а також його слід повністю звільнити від покарання, призначеного йому вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.06.2020 року на підставі Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 14.07.2023 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.01.2020 року і визначити йому до відбуття покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1