Справа №487/1382/25
Провадження №1-кс/487/3082/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду місто Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 02.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 за ч. 3 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2025 слідчий СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 02.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000004 за ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 з можливістю внесення застави у розмірі сумі 514 760 гривень.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000004 від 02.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

24.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України .

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке по ступеню тяжкості відноситься до тяжкого злочину, а також запобігання ризикам, передбаченим частинами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку сторони обвинувачення, лише обрання найбільш суворого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі з підстав викладених у клопотанні.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, та недоведеність неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, просила відмовити у задоволенні клопотання, та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Крім того просила врахувати дані про особу ОСОБА_4 , який має на утриманні дружину у якої наявна інвалідність, неповнолітню дитину, працевлаштований, раніше не судимий. У разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, просила зменшити розмір застави, посилаючись на те, що зазначена у клопотанні сума застави є для підозрюваного непосильною.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 02.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до клопотання, 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Одночасно із введенням в Україні військового стану з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Частиною другою вказаної статті, визначено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

У відповідності до абз. 1 п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу.

Водночас, згідно абз. 4 п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни, крім паспортних документів, повинні мати також підтверджуючі документи.

Окрім того, перелік осіб, які мають право виїзду з України, визначено п. 2-1, 2-18, п. 3, 4, 5, 6 зазначених вище Правил перетинання державного кордону громадянами України, до переліку яких ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не відносяться.

У разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України "Про прикордонний контроль".

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_4 діючи умисно з корисливою метою за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленою в ході досудового розслідування особою у січні 2025 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, переслідуючи корисливий мотив і мету направлену на отримання грошової винагороди, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, організували та сприяли незаконному переправлення через державний кордон України громадянин України призовного віку, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, у воєнний час за грошову винагороду, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану.

Так, в січні 2025 року більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, невстановлена в ході досудового розслідування особа спілкуючись за допомогою месенджеру «Телеграм» представляючись під різними іменами організувала ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 незаконний перетин кордону України та роз`яснила, що вони можуть безперешкодно перетнути державний кордон України у воєнний стан, для цього їм необхідно прибути до авто заправної станції «Socar», що розташована за адресою: м. Умань, вул. Незалежності, 64 де їх буде чекати автомобіль, який безпосередньо доставить до смт. Кодима, Подільського району, Одеської області звідки відбудеться піший перехід поза встановленими пунктами пропуску державного кордону України до Молдавської Республіки по заздалегідь обумовленому маршруту.

В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виконуючи вказівку невстановленої в ході досудового розслідування особи, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 28.01.2025 прибули до населеного пункту на околиці м. Умань, Черкаської області, при цьому виконуючи заздалегідь обумовлену вказівку повідомили своє місце знаходження, шляхом надіслання даних про геопозицію де почали очікувати до того часу поки невстановлена особа не зв`язалась із ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та повідомила, що за ними прибув автомобіль марки «OPELOMEGA» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який мав привезти до території авто заправної станції «Socar», що розташована за адресою: м. Умань, вул. Незалежності, 64, де необхідно ще забрати ОСОБА_8 та ОСОБА_10 та розпочати рух до смт. Кодима, Подільського району, Одеської області, а саме до місця початку пішого переходу державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску державного кордону України.

Перед початком руху до авто заправної станції «Socar», ОСОБА_9 та ОСОБА_11 перебуваючи в салоні автомобіля марки «OPEL OMEGA» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виконали усну вказівку останнього, а саме вимкнули та віддали ОСОБА_7 належні їм мобільні телефони, після чого почали рух до вказаної авто заправної станції.

Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виконуючи вказівки невстановленої в ході досудового розслідування особи прибули на територію авто заправної станції «Socar», що розташована за адресою: м. Умань, вул. Незалежності, 64 де почали очікувати наданий засіб вищевказаною невідомою особою, а саме автомобіль марки «OPELOMEGA» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

По приїзду до визначеного місця до салону автомобіля сіли ОСОБА_8 та ОСОБА_10 які також виконали вказівку ОСОБА_7 вимкнули та віддали йому свої мобільні телефони. Перед початком руху ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про необхідність передати грошову винагороду за послуги пов`язані із наданням засобу для перевезення до місця початку пішого переходу державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, на що лише ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 грошову винагороду за вказані послуги в сумі 950 Євро, решта повідомили, що за них вказані фінансові операції здійснили їх родичі та близькі особи шляхом переказу на крипто гаманець невстановленої в ході досудового розслідування особи.

У подальшому ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом марки «OPELOMEGA» державний номерний знак НОМЕР_1 , із корисливих мотивів, здійснюючи реалізацію злочинного умислу, направленого на сприяння ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , шляхом порад, вказівок, наданням засобів або усуненням перешкод незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом марки «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_2 почали рух в напрямку смт. Кодима, Подільського району, Одеської області.

28.01.2025 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено транспортний засіб марки «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 рухався попереду та останній постійно підтримував зв`язок із ОСОБА_7 який керував транспортним засобом марки «OPELOMEGA» державний номерний знак НОМЕР_1 в салоні якого перебували ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та повідомляв, які на шляху слідування є перешкоди та надав вказівки з метою їх усунення, а саме тому за повідомленням ОСОБА_4 про наявний блок-пост, ОСОБА_7 було змінено маршрут слідування з метою його об`їзду.

Далі, транспортний засіб марки «OPEL OMEGA» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 в салоні якого перебували ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під`їжджаючи до селища. Кодима, Подільського району, Одеської області водію надійшов телефонний дзвінок від ОСОБА_4 який рухався попереду в ході якого останній повідомив, на під`їзді до кладовища, що розташоване на околиці селища Кодима, Подільського району, Одеської області віддати пасажирам їх мобільні телефони та одразу зупинитись та висадити їх.

В подальшому, ОСОБА_7 зупинившись у заздалегідь обумовленому місці із ОСОБА_4 , висадив ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та повернув належні їм мобільні телефони надав вказівки ввімкнути їх та відкрити застосунок новігації та порадив рухатися чітко по відому їм раніше маршруту з метою успішного незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску.

Далі, 28.01.2025 року, приблизно о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 рухаючись в пішому порядку в напрямку с. Василівка, Республіки Молдова на західній околиці с. Лабушне, Подільського району, Одеської області, де в подальшому на відстані 5000 метрів від лінії державного кордону України з Республікою Молдова вказані громадяни були затримані працівниками прикордонного наряду «Прикордонний патруль» по оперативній інформації відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону Головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_6 » Державної прикордонної служби України, чим були припинені зазначені незаконні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та невстановленої слідством особи, направлені на організацію незаконного переправлення вказаних осіб через державний кордон України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

24.06.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку п.6 ч.1 ст. 615 КПК України, та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується наступними долученими до клопотання та дослідженими доказами: Аналізом УОТЗ ГУНП в Херсонській області технічної інформації з`єднань абонентів відповідно до якого абонентський номер НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_7 28.01.2025 о 14:49 годині відбувається вхідний дзвінок із абонентським номером НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_4 адреса базової станції (Черкаська область, Уманський район). Після чого відбуваються неодноразові з`єднання, як вхідні виклики так і вихідні між вищевказаними абонентськими номерами, місця розташування базових станцій розташовані на території Миколаївська та Одеська область. Крім того, 28.01.2025 о 20:23 годині на абонентський номер НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_7 відбувається вхідний дзвінок із абонентського номера НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_4 адреса базової станції (Одеська область, Подільський район, смт. Кодима); Аналітичним звітом відділу кримінального аналізу ГУНП в Херсонській області за допомогою ІП «Гарпун» ІПНП України відповідно до якого було встановлено факт фіксації камерами транспортного засобу марки «MAZDA6», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 яке мало місце 28.01.2025 о 15:04 годині, за координатами 30,24113; 48,72561 вул. Михайлівська, Умань, Черкаська область та 28.01.2025 о 15:53 годині, за координатами 30,309763; 47,972837 м. Криве Озера, Миколаївська область; Аналітичним звітом відділу кримінального аналізу ГУНП в Херсонській області за допомогою ІП «Гарпун» ІПНП України, відповідно до якого встановлено факт фіксації камерами транспортного засобу марки «OPELOMEGA» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 яке мало місце 28.01.2025 о 15:05 годині, за координатами 30,24113; 48,72561 вул. Михайлівська, Умань, Черкаська область та 28.01.2025 о 15:56 годині, за координатами 30,309763; 47,972837 м. Криве Озера, Миколаївська область; Аналізом УОТЗ ГУНП в Херсонській області технічної інформації з`єднань абонентів відповідно до якого встановлено, що абонентські номери НОМЕР_5 яким користується ОСОБА_4 , абонентський номер НОМЕР_6 яким користується ОСОБА_8 , абонентський номер НОМЕР_7 яким користується ОСОБА_10 фіксувались в одному районі (ОДЕСЬКА ОБЛ., ПОДІЛЬСЬКИЙ Р-Н ( ОСОБА_12 ), МІСТО КОДИМА, ВЕЖА ООРТПЦ); Показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які повідомили, що 28.01.2025 на автомобілі марки «OPEL OMEGA» червоного кольору прямували по маршруту м. Умань - м. Криве Озеро - м. Балта - м. Будеї - смт. Кодима з метою незаконно перетнути державний кордон України поза встановленими офіційними пунктами пропуску. Під час руху водій автомобіля марки «OPEL OMEGA» постійно перебував із кимось на телефонному зв`язку із абонентом, який підписаний в телефоні як контакт « ОСОБА_13 », який рухався на автомобілі попереду та віддавав вказівки, за однією із них водій автомобіля марки «OPEL OMEGA» змінив попередній маршрут отримавши повідомлення про наявність на дорозі блокпоста поліції та прикордонників; Протоколами впізнання за фотознімками із свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які впізнали водія автомобіля «OPEL OMEGA», який керував транспортним засобом 28.01.2025 з м. Умань до точки смт. Кодима, та яким є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; Протоколом за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії передбаченої ст. 267 КПК України - обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, а саме автомобіля марки «MAZDA6» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 в ході якої зафіксовано розмову із чоловіком на ОСОБА_14 , які мали місце на протязі 28.01.2025 та які стосувались обставин поїздки з м. Умань до смт. Кодима та які стосувались маршруту руху, наявність на шляху блокпостів, купюри якими пасажир розраховувався за організацію незаконного перетину; Постановами Кодимського районного суду Одеської області за результатами розгляду адміністративних справ визнано винними ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП і застосовано до них адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 гривень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів клопотання та обставин кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до дев`яти років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, у тому числі за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території.

ОСОБА_4 може незаконно впливати на підозрюваних, свідків у цьому ж кримінальному проваджені, оскільки підозрюваний, не маючи обмежень у пересуванні, буде мати можливість особисто або через спільників, схиляти свідків, яким відомі обставини зазначеного кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на свою користь, а також свідків протиправної діяльності, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушенні вчиненою організованою групою; ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється у сфері забезпечення призову та мобілізації, оскільки, підозрюваний, перебуваючи на свободі, з метою отримання незаконного прибутку вчинив тяжке кримінальне правопорушення, яке фактично припинено співробітниками правоохоронних органів.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, раніше не судимий, має на утриманні дружину у якої наявна інвалідність, неповнолітню дитину, працевлаштований.

Разом з цим, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину , можливо вчинений в період воєнного стану, організованою групою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до пункту 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вище зазначені обставини, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на стійке переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам наявним та доведеним під час розгляду клопотання.

Також, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції»

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, хоча має постійне місце проживання, неповнолітню дитину, одружений, що свідчить про незначне зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування, але не усуває всіх інших, встановлених слідчим суддею ризиків.

Отже застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді, на даній стадій кримінального провадження, є необґрунтованим та невиправданим.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28 вересня 2010 року, зазначив, що відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, який можна вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує доведення існування ризиків визначених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, тяжкість та обставини кримінального правопорушення у якому він обґрунтовано підозрюється, та вважає, що заставу слід визначити у розмірі 170 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахувань положень ч.3 ст.197 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слід встановити до 22.08.2025 у межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 22.08.2025 (включно).

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 170 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 514 760 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України :

- не відлучатися з м.Кам`янське, Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 22.08.2025 (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 30.06.2025 об 11.45 год.

Слідчий суддя : ОСОБА_1