07.07.2025 Єдиний унікальний номер 205/6349/23
1-кп/205/563/25
Єдиний унікальний № 205/6349/23
Провадження №1-кп/205/563/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia), кримінальне провадження за № 0001025 від 13.12.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки села Захарівка, Першотравневого району, Донецької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника-адвоката - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Згідно з ст.ст. 1, 2 Конституції України, Україна є суверенною, незалежною та унітарною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до статті 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Статтею 19 Конституції України встановлено один із основних загальних засад правового порядку в Україні, який ґрунтується на принципах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

У період незалежності України російська федерація та її представники систематично, цілеспрямовано вели агресивну політику щодо України, проводили підривну діяльність проти вказаної держави, закладаючи підґрунтя економічного ослаблення України, дискредитації її у міжнародних торгівельних відносинах, штучно створюючи перепони на шляху руху України до вступу у НАТО, інтеграції у Європейський економічний союз, постійно посягали на суверенітет, територіальну цільність та недоторканість України, не визнавали її кордонів, приймали рішення та вчиняли дії, що загрожували обороноздатності, державній та економічній безпеці України.

Російською федерацією постійно вживались заходи щодо ескалації збройної агресії проти України, нав`язування сепаратизму, провокування міжнаціональних і міжконфесійних конфліктів, масових безпорядків, що загрожує безпеці, життю і здоров`ю громадян, державному суверенітету, конституційному ладу та територіальній цілісності України.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, рф та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року рф визнано так звані «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 5 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому, в цей же день на виконання злочинного наказу вищого політичного керівництва рф військовослужбовці зс та інших воєнізованих формувань рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, Донецькій і Луганській областях, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, у тому числі шляхом застосування оперативно-тактичних ракет (включаючи застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом) по позиціям ЗС України та об`єктах цивільної інфраструктури, здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Окрім того, перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 р. та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

15.03.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 р. № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб.

21.04.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18.04.2022 р. №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб.

22.05.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 р. №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 року строком на 90 діб.

15.08.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 12.08.2022 р. №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 р. строком на 90 діб.

17.11.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 07.11.2022 р. № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 р. строком на 90 діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону № 1207-VII, окупаційна адміністрація рф - сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних рф самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

Пунктом 7 частини 1 статті 1-1 Закону визначено поняття «тимчасово окупована Російською Федерацією територія України» та встановлено, що це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Статтею 3 Закону встановлено перелік територій, які вважаються «тимчасово окупованою територією». Такою територією визначається:

1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України.

Згідно з Резолюцію Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Агресія проти України" A/RES/ES-11/1 від 2 березня 2022 року, визнається, що Росія вчинила агресію проти України, порушивши базові норми ООН.

Проміжним рішенням Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй від 16 березня 2022 року, констатовано факт вторгнення Росії на територію України.

Крім того, преамбулою Закону встановлено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Так, встановлено, що приблизно 05 березня 2022 року, більш точний час не встановлено, військовослужбовцями збройних сил країни агресора - російської федерації, у силовому виді за допомогою військової техніки шляхом вторгнення, було захоплено - окуповано смт. Мангуш Маріупольського р-ну Донецької області. Для запровадження та утримання у незаконний спосіб місцевих мешканців смт. Мангуш військовослужбовці російської федерації та інших військових формувань, контрольованих державою-агресором, з метою повного контролю над захопленою територією, використовуючи силу та вогнепальну зброю на в`їздах та виїздах з території вказаного селища міського типу обладнали ворожі бойові озброєні блокпости, а також ними введено спеціальний режим переміщення місцевого населення окупованою територією.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 05 липня 2022 року» (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 08.07.2022), Мангушська селищна територіальна громада Маріупольського району Донецької області внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (п.п. 2 п. 7 розділу ІІ Переліку).

Наступними редакціями вказаного переліку дана територіальна громада з нього не виключалась.

Таким чином, у зв`язку із веденням агресивної війни з боку російської федерації проти України, приблизно 5 березня 2022 року смт. Мангуш Маріупольського району Донецької області окуповано та збройними формуваннями російської федерації встановлено загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Після тимчасової окупації частини території Донецької області її окупаційною адміністрацією, а саме фактичним керівництвом так званої «ДНР», окремим населеним пунктам та топографічним об`єктам Донецької області присвоєно найменування, які не відповідають офіційним назвам цих пунктів і об`єктів. Зокрема, Мангушській селищній територіальній громаді Маріупольського району Донецької області незаконно присвоєне найменування «Першотравневий район ДНР».

У подальшому, в невстановлений час, але не пізніше початку червня 2022 року, в умовах військового контролю збройних сил держави-агресора над вказаною територією та встановленого ними окупаційного режиму було сформовано незаконні органи влади в тимчасово окупованому смт. Мангуш Маріупольського району Донецької області. Зокрема, указом так званого «голови Донецької Народної Республіки» ОСОБА_7 № 264 від 03.06.2022 на окупованій території утворено місцеву адміністрацію ДНР «адміністрацію Першотравневого району».

Після чого невстановленими особами з числа представників окупаційної влади російської федерації проведено роботу з виявлення осіб серед місцевого населення смт. Мангуш, які б виконували організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції у правоохоронних, контролюючих, контролюючих, судових органах та незаконних органах влади, зокрема, в окупаційній місцевій адміністрації держави-агресора, а також здійснювали діяльність за відповідними напрямками у співпраці з ними.

При цьому, значна кількість громадян України з числа співробітників правоохоронних, контролюючих, судових органів та органів місцевої влади смт. Мангуш Маріупольського району Донецької області, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, погодилися співпрацювати із окупаційною владою та виконувати вказівки та розпорядження представників окупаційної влади та військових посадових осіб зс рф.

Так, в один із днів у період з червня 2022 року до 06.09.2022 (більш точна дата не встановлена) невстановлені особи із числа представників окупаційних сил російської федерації, запропонували громадянці України ОСОБА_3 обійняти посаду керуючої справами у незаконно створеному органі влади - окупаційній адміністрації держави-агресора «Адміністрації Першотравневого району ДНР».

При цьому, громадянка України ОСОБА_3 , яка постійно проживала на території смт. Мангуш Маріупольського району Донецької області та тривалий період часу працювала в Маріупольській районній державній адміністрації Донецької області, була достеменно обізнана про те, що у 2014 році розпочалась збройна агресія російської федерації проти України, а також про те, що з 24.02.2022 вона переросла у широкомасштабне вторгнення військ рф на територію суверенної держави, до громадянства якої вона належить. Також ОСОБА_3 , об`єктивно розуміла зміст загальновідомих подій про те, що збройні формування російської федерації шляхом вчинення воєнного нападу захопили Маріупольський район Донецької області та створили на окупованій території окупаційні адміністрації.

Незважаючи на вказані факти, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи, що Україна є унітарною державою, її суверенітет України поширюється на всю територію держави, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, перебуваючи в тимчасово окупованому смт. Мангуш Маріупольського району Донецької області, керуючись корисливими мотивами, з метою сприяння представникам окупаційної влади та військовим посадовим особам зс рф у веденні агресивної війни проти України, а також допомоги агресору створити вертикаль незаконних органів управління, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими працівниками правоохоронних, контролюючих, судових органів та незаконних органів влади смт. Мангуш Маріупольського району Донецької області, які перейшли на бік ворога, нехтуючи при цьому положеннями Конституції України та вимогами інших законів України, добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме «керуючої справами адміністрації Першотравневого району ДНР».

У подальшому, достовірно розуміючи, що на території смт. Мангуш Маріупольського району Донецької області діє окупаційний режим, введений у зв`язку із захопленням військовослужбовцями та представникам збройних сил російської федерації території та державної влади у вказаному населеному пункті, всупереч передбаченого Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядку, ОСОБА_3 приступила до виконання покладених на неї представниками рф організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади - окупаційної адміністрації держави-агресора, в які, окрім сприяння протиправній діяльності державі-агресору, входять: вирішення питань організаційного, матеріально технічного та іншого забезпечення діяльності «адміністрації району»; здійснення організаційного, методичного та інформаційного забезпечення діяльності «адміністрації району», планування її роботу; контроль за організацію діловодства в «адміністрації району»; надання методичної допомогу сільським радам району; організація взаємодії «адміністрації району» з вищевказаними радами; прийняття участі у підготовці виборів та місцевих референдумів, в рамках наданих «адміністрації району» повноважень; прийняття участі у підготовці семінарів, нарад та інших заходів, що проводяться «адміністрації району»; регулювання роботи щодо ефективної взаємодії з управліннями, відділами та службами «адміністрації району»; залучення підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності до участі в роботі по підготовці проекту плану економічного розвитку району, координація цієї роботи; вживання необхідних заходів щодо вдосконалення організації роботи «адміністрації району»; забезпечення дотримання працівниками «адміністрації району» правил внутрішнього трудового розпорядку, контроль стану трудової та виконавчої дисципліни; забезпечення дотримання працівниками «адміністрації району» законодавства рф з питань служби в органах місцевого самоврядування та боротьби з корупцією; розгляд звернення громадян, листів підприємств, організацій з питань, віднесених до компетенції «адміністрації району», готування інформації про їх розгляд; здійснення загального керівництва по створенню і забезпеченню безпечних і здорових умов праці працівників «адміністрації району».

У такий спосіб ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді «керуючої справами адміністрації Першотравневого району ДНР», діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з іншими представниками окупаційної адміністрації, у тому числі з працівниками правоохоронних органів України, які перейшли на бік ворога, здійснює незаконні владні повноваження на території Мангушської селищної територіальної громади Маріупольського району Донецької області, а отже виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарській функції.

Так, ОСОБА_3 , займаючи посаду «керуючої справами адміністрації Першотравневого району ДНР» в незаконному органі влади і виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарській функції стосовно мешканців Мангушської селищної територіальної громади Маріупольського району Донецької області, діючи спільно з іншими представниками окупаційної адміністрації, в один із днів у період з квітня 2022 року по 16:36 год. 06.09.2022 у світлу пору доби, перебуваючи у невстановленому приміщенні смт Мангуш, в якості «представників влади» привітали з днем народження місцеву жительку ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_3 , займаючи посаду «керуючої справами адміністрації Першотравневого району ДНР» в незаконному органі влади і виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарській функції стосовно мешканців Мангушської селищної територіальної громади Маріупольського району Донецької області, 20.10.2022 у денну пору доби в приміщенні Мангушської селищної ради, яка знаходиться за адресою: Донецька обл., Маріупольський р-н, смт Мангуш, просп. Миру 62, прийняла участь у нараді на якій були присутні не менше 16 осіб, та розглядались «робочі питання».

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 знижує рівень захищеності життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якого забезпечується сталий розвиток суспільства, його дії завдають шкоди верховенству державної влади її самостійності усередині країни; нерозривності взаємозв`язку всіх складових території держави, що характеризуються єдністю і не мають власного суверенітету; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; захищеності державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності України, її економічного, оборонного потенціалу, правопорядку, життєво важливої інфраструктури та населення від розвідувально-підривної діяльності від іноземних спеціальних служб; захищеності інтересів України у сфері економіки.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_3 , що виразилися у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації держави-агресора кваліфікуються судом за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_9 , надав суду показання про те, що все його життя та до моменту окупації проживав у смт. Мангуш, Маріупольський район, Донецької області. ОСОБА_3 він знав до війни, оскільки проживали в одному селі, крім того вона була співробітником ЦНАПУ, у 2020 році була звільнена з займаної посади. Зазначив що, особисто бачив як ОСОБА_3 , добровільно намагалась влаштуватись на роботу у «Мангушську окупаційну адміністрацію», при чому відкрито наголошувала на тому, що смт. Мангуш є адміністративною одиницею ДНР. 10 березня 2022 ОСОБА_9 вимушений був виїхати з смт. Мангуш, оскільки окупаційні війська перебували у населеному пункті, однак продовжує спілкуватись з місцевими мешканцями, які залишились в тимчасово окупованому смт. Мангуш, у тому числі з близькими родичами і друзями. Крім того, читає телеграм канали, які іменують себе органами влади «ДНР», а також інші інтернет-ресурси, з яких він дізнався про зайняття певними особами незаконних посад. На переконання ОСОБА_9 , незаконні посади особами зайнято добровільно, жодного разу він ні від кого не чув, що окупаційна адміністрація когось примушує їх займати. Крім того, діяльність на цих посадах однозначно свідчить, що вона виконується добровільно. Крім того, вказав що, ОСОБА_3 добровільно займаючи посаду керівника апарату Першотравневої районної адміністрації, здійснює колаборційну діяльність організовано та скоординовано. Зокрема, ОСОБА_10 очолює «адміністрацію Першотравневого району» та відповідно організовує та керує діяльністю осіб, які займають посади у цій «адміністрації» та підпорядкованих ній незаконних органах. В свою чергу, ОСОБА_10 підпорядковується особам, які займають посади в незаконних органах керівництва «ДНР».

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_11 , надав суду показання про те, що з 2006 року і до 20.03.2022 постійно проживав в смт. Мангуш, Маріупольського району, Донецької області. З грудня 2020 року перебував на посаді заступника селищного голови Мангушської селищної ради. 25.02.2022 в зв`язку зі збройною агресіє російський військ та початком повномасштабної війни з метою забезпечення безпеки родини разом з ними виїхав до м. Маріуполь, де перебував до 15.03.2022. 15.03.2022 він зміг виїхати до селища Ялта Маріупольського району, приїхавши до смт. Мангуш, який з 05.03.2022 був вже окупований військовослужбовцями рф, по місту висіли російські триколори, по місту пересувались військовослужбовці в формі рф/лднр, було введено комендантську годину. Останніми також було захоплено селищну раду Мангуша, що знаходиться по просп. Миру, 62. З квітня місяця із ЗМІ, телеграм каналів, чатів та інших джерел ОСОБА_11 стало відомо, що головою селищної ради - окупаційна назва Першотравневої районної адміністрації став ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній до 2014 був головою цієї ж адміністрації, до 24.02.2022 працював керівником приватного с/г підприємства Сумської чи Полтавської обл. Останній неодноразово виступав перед населенням району як голова адміністрації. Також разом з ним на масових заходах завжди з`являлася заступник адміністрації ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до 24.02.2022 остання працювала начальником відділу культури селищної ради та інші особи зокрема, ОСОБА_3 , яка добровільно зайняла посаду керівника апарату Першотравневої районної адміністрації, а отже здійснюється колаборційна діяльність організовано та скоординовано. ОСОБА_10 очолює «адміністрацію Першотравневого району» та відповідно організовує та керує діяльністю осіб, які займають посади у цій «адміністрації» та підпорядкованих ній незаконних органах.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України підтверджується наступними письмовими доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001025 від 13.12.2022 року, згідно якого, гр. ОСОБА_3 , добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, в окупаційній адміністрації держави-агресора, а також добровільне обрання до таких органів;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.11.2022 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 у присутності двох понятих впізнав на фотознімку №3 ОСОБА_3 , яка працювала у районні державній адміністрації. Відповідно до довідки до протоколу на фото № 3 зображена ОСОБА_3 ;

- протоколом огляду від 01.11.2022 року, за участю свідка ОСОБА_11 , згідно якого об`єктом огляду є сторінка телеграм каналу «Першотравневый р-н ДНР» (фото 1), на якому 06.09.2022 в 16 год. 36 хв. за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 розміщено фотофайл з текстом (фото 2, 3): «В Мангуше поздравили с юбилеем местную активистку, поэтессу, председателя ветеранской организации ОСОБА_14 . Глава района ОСОБА_15 вместе с заместителем ОСОБА_16 и управляющей делами администрации Светланой Долинской пожелал юбилярше долгих лет жизни, бодрости, творческих успехов - сохранять и дальше активную жизненную позицию!» У вказаному тексті є посилання на керуючу справами адміністрації Першотравневого району днр - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (фото 4). Переглянувши вказану публікацію та фото свідок ОСОБА_11 повідомив, що на фото 3 та 4 зображена ОСОБА_3 , яка перейшла на бік ворога та добровільно призначена на посаду керуючої справами Першотравневої районної адміністрації днр.

- протоколом огляду від 01.11.2022 року, за участю свідка ОСОБА_11 , згідно якого об`єктом огляду є сторінка телеграм каналу « ОСОБА_15 , Глава администрации Першотравневого р-на» (фото 1), на якому ІНФОРМАЦІЯ_6 в 13 год. 05 хв. за посиланням https://t.me/boris trima pershotravnevy/73 розміщено фотофайл з текстом (фото 2, 3): «Сегодня, 20 октября, провел оперативное совещание по рабочим вопросам с участием заместителей главы администрации района и работников структурных подразделений администрации. На совещании были подведены итоги рабочей недели, и обозначены задачи на ближайшее время». У вказаному тексті є посилання на проведення оперативної наради головою адміністрації Першотравневого району днр за участі заступників голови адміністрації, співробітників структурних підрозділів та керуючої справами адміністрації - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (фото 4). Переглянувши вказану публікацію та фото свідок ОСОБА_11 повідомив, що на фото 4 зображена ОСОБА_3 , яка перейшла на бік ворога та добровільно призначена на посаду керуючої справами Першотравневої районної адміністрації днр, на фото вона крайня зліва.

4. Мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Відповідно до ч. 3. Ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації держави-агресора, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб є різновидом форм співучасті.

Загальні засади правового регулювання співучасті у вчиненні кримінального правопорушення визначаються нормами Розділу VI Кримінального кодексу України (ст. ст. 26-31-1 КК України).

У статті 28 КК України визначаються правові засади визначення ознак та критеріїв кваліфікації дій суб`єктів кримінальних правопорушень при вчиненні ними кримінального правопорушення групою осіб, групою осіб за попередньою змовою, організованою групою або злочинною організацією.

Проте, межі кримінальної відповідальності співучасників та порядок кваліфікації їх дій за відповідними статтями (частинами статтей) Загальної та Особливої частин Кримінального кодексу України регламентується нормами ст. 29 КК України, згідно якої:

- виконавець (співвиконавець) підлягає кримінальній відповідальності за статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає вчинене ним кримінальне правопорушення;

- організатор, підбурювач та пособник підлягають кримінальній відповідальності за відповідною частиною статті 27 і тією статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає кримінальне правопорушення, вчинене виконавцем.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 КК України, ознаки, що характеризують особу окремого співучасника кримінального правопорушення, ставляться в вину лише цьому співучасникові. Інші обставини, що обтяжують відповідальність і передбачені у статтях Особливої частини цього Кодексу як ознаки кримінального правопорушення, що впливають на кваліфікацію дій виконавця, ставляться в вину лише співучаснику, який усвідомлював ці обставини.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою (частина друга або третя статті 28 КК України) визначено законом як одна з обставин, що обтяжуються покарання обвинуваченого. При цьому, в силу вимог ч. 4 ст. 67 КК України, ця обставина що обтяжує покарання, у випадку, якщо вона передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Таким чином, законодавець диференціював кримінально карані діяння, передбачені у Особливій частині Кримінального кодексу України, визначивши вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, як ознаку, що впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення лише, лише у випадках визначення вказаної кваліфікуючої ознаки у диспозиції відповідної норми Особливої частини КК України, зробив її таким чином обов`язковою до застосування.

В інших випадках, не передбачених прямо у диспозиціях відповідних норм Особливої частини КК України, вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб може бути визначена лише як обставина, що обтяжує покарання винної особи і застосована (врахована) як додатковий і не обов`язків чинник кримінальної відповідальності, в порядку, визначеному ст. 67 КК України.

Таким чином, положеннями ст. 29 КК України передбачається сукупна кваліфікація дій співучасників за статтею Загальної частини та відповідною статтею (частиною статті) Особливої частини КК України лише у випадку окремою кваліфікації дії організатора, підбурювача та пособника за відповідною частиною ст. 27 КК України. Дії винної особи, у разі вчинення нею кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, окремої кваліфікації за ст. 28 КК України не підлягають.

Натомість, диспозиція ч. 5 ст. 111-1 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_3 , передбачає відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, яке з об`єктивної сторони полягає у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, або добровільне обрання до таких органів, а також участь в організації та проведенні незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території або публічні заклики до проведення таких незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території і не містить такої ознаки вчинення кримінального правопорушення, як вчинення за попередньою змовою групою осіб.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновків, що дії ОСОБА_3 неправильно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 28 та ч. 5 ст. 111-1 КК України із застосуванням непритаманного ч. 5 ст. 111-1 КК України кваліфікуючої ознаки вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, у зв`язку з чим, дії обвинуваченої підлягають перекваліфікації на ч. 5 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації держави-агресора, що покращує правове становище обвинуваченої Долинської.

5. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання, ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

6. Мотиви призначення покарання.

За змістом приписів частини першої ст. 368 КПК України Суд ухвалюючи вирок, перш за все повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; 3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; а згодом вирішити інші питання, що передбачені цією статтею.

Відповідно до частини першої ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ст. 17 КПК України для доведення винуватості особи у вчиненні злочину встановлено стандарт доказування «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність встановлених обставин повинна виключати будь-яке інше розуміння (пояснення) події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений, і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього злочину. Отже, фактичні обставини повинні бути встановлені з бодай мінімальним ступенем чіткості та переконливості, який дозволяв би суду зробити висновок щодо винуватості особи в межах пред`явленого їй обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне дати оцінку інкримінованому обвинуваченій складу кримінального правопорушення для надання остаточного висновку щодо винуватості особи.

Отже, обвинуваченій ОСОБА_3 інкримінується діяння, що виразилось у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Щодо «тимчасово окупованої території», як об`єктивної ознаки складу злочину, Суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 7 частини першої ст. 1-1 Закону України від 15.04.2014 №1207- VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (в редакції Закону України № 2217-IX від 21.04.2022) визначено, що тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 05 липня 2022 року» (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 08.07.2022), Мангушська селищна територіальна громада Маріупольського району Донецької області внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (п.п. 2 п. 7 розділу ІІ Переліку).

Наступними редакціями вказаного переліку дана територіальна громада з нього не виключалась.

Таким чином, у зв`язку із веденням агресивної війни з боку російської федерації проти України, приблизно 5 березня 2022 року смт. Мангуш Маріупольського району Донецької області окуповано та збройними формуваннями російської федерації встановлено загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Отже, оскільки, відповідно до наданих доказів, зафіксовано, що активну діяльність ОСОБА_3 здійснювала на території смт. Мангуш Маріупольського району Донецької області, то Суд вважає, що інкриміноване діяння вчинено на тимчасово окупованій території, а отже вимоги кваліфікації діяння за об`єктивної ознакою «тимчасово окупована територія» дотримано.

Щодо «незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території», як об`єктивної ознаки складу злочину, Суд вважає за доцільне зазначити наспупне.

Незаконний орган влади квазі-орган державної влади чи квазі-орган місцевого самоврядування, створений на тимчасово окупованій території, який не передбачений законами України.

Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої, четвертої, п`ятої ст.140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради. Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування є юридичними особами публічного права.

Відповідно до ст. 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

За змістом приписів ст. 81 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

З огляду на викладене суд наголошує, що жодним нормативно-правовим актом України не створено і не передбачено створення органу влади з назвою «Администрация Первомайского района ДНР», відтак, за переконанням суду, так звана «Администрация Первомайского района ДНР», є незаконним органом влади, який діє на тимчасово окупованій території Донецької області.

Суд вважає, що для кваліфікації діяння за вказаною ознакою не важливо на якій правовій підставі було створено цей незаконний орган, чи набув цей незаконний орган влади ознак правосуб`єктності, а є важливим позиціювання обвинуваченим себе, як частини цього органу, до якого його обрано, зовнішній демонстрації дотримання процедури його формування, а саме виборчого процесу, та час його створення, а саме після моменту окупації відповідної території, що у сукупності створює вигляд легітимності і законності цього органу для стороннього спостерігача.

Отже, на переконання суду, вимоги кваліфікації вчиненого діяння за об`єктивною ознакою «незаконний орган влади, створений на тимчасово окупованій території» дотримано.

Щодо «добровільності зайняття посади», як об`єктивної ознаки складу злочину, Суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Добровільне обрання це зайняття посади в результаті виборів, яке здійснене з власного бажання, без фізичного та психологічного примусу, в умовах наявності вибору.

Наведеними у вироку доказами, зокрема поясненнями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , підтверджується, те, що ОСОБА_3 погодилася обійняти посаду керуючої справами у незаконно створеному органі влади - окупаційній адміністрації держави-агресора «Адміністрації Першотравневого району ДНР», а токож фото з телеграм-каналів на яких ОСОБА_3 приймає участь у нараді, на якій були присутні не менше 16 осіб, та розглядались «робочі питання».

Суд вважає, що наведені вище обставини у поєднанні з доказами про активну участь обвинуваченої, як керуючої справами так званої адміністрації Першотравневого району ДНР дають усі підстави для висновку, що обвинувачена добровільно і свідомо зайняла посаду в незаконному органі влади.

На переконання суду для кваліфікації діяння за вказаною ознакою не важливе встановлення моменту обрання, призначення, достатньо лише встановити сам факт позиціювання обвинуваченою себе, як особи, що виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Отже, на переконання суду, матеріалами кримінального провадження підтверджено обставини добровільності зайняття ОСОБА_3 вказаної посади, а отже вимоги кваліфікації вчиненого діяння за цією ознакою дотримано.

Обов`язковою суб`єктивною ознакою злочинів проти основ національної безпеки України, в тому числі і діяння, передбаченого частиною п`ятою ст.111-1КК України є прямий умисел.

Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, за якого особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).

На переконання Суду, при кваліфікації діяння за частиною п`ятою ст. 111-1 КК України, питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема: активність поведінки обвинуваченої; спрямованість її дій; наявність і зміст її публічних висловлювань; її ставлення до власного соціального статусу, пов`язаного із зайняттям відповідної посади; ставленням до окупаційної влади тощо.

Усвідомлення суб`єктом суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює всі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є соціально-осуджуваним, шкідливим для суспільства.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Мотивом вчинення злочину є внутрішнє спонукання, рушійна сила кримінально караного вчинку людини, що визначає його зміст і допомагає більш глибоко розкрити психічне ставлення особи до вчиненого. Мотив дозволяє визначити, чому особа вчиняє злочин. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Отже, проаналізувавши зібрані у цьому кримінальному провадженні докази, суд дійшов висновку про наявність в діях (поведінці) обвинуваченої антидержавницького мотиву, яка полягає у наданні допомоги окупаційній владі в укріпленні її авторитету, створенні вертикалі незаконних органів влади, забезпечивши таким чином основу функціонування державного механізму на тимчасово окупованій території Донецької області, придавши незаконним органам влади вигляд легітимності і законності, шляхом формування у свідомості людей, що залишилися на тимчасово окупованій території, позитивного ставлення до окупаційної влади, водночас нівелюючи авторитет і легітимність української влади.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також бере до уваги, та враховує:

- ступень тяжкості правопорушення згідно із статтею 12 КК інкриміноване діяння відноситься до тяжкого злочину;

- особу обвинуваченої її вік, раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Суд також бере до уваги суспільну небезпечність вчиненого діяння, яка полягає у тому, що злочин за частиною п`ятою ст. 111-1 КК України спрямований на підрив елементів національної безпеки, які у свою чергу виступають по суті засадами української державності і посягання на них ставить під загрозу існування української держави як суверенного учасника міжнародно-правових відносин.

Також суд бере до уваги загальну мету покарання, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, яка полягає в тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ст. 50 КК). Оптимальним орієнтиром ефективності застосування покарання є визначення його в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Суд вважає, що кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання чи інша міра кримінально-правового впливу, застосована до особи правопорушника, повинні відповідати тяжкості злочину, доведеним обставинам вчинення злочину і особливостям особистості правопорушника.

Суд вважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, з позбавленням права обіймати будь які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій в органах державної влади, органах державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги, на строк 10 (десять) років з конфіскацією всього належного їй майна.

Суд, керуючись ст. 65 КК України вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.

7. Обґрунтування дотримання вимог закону під час здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження (in absentia).

Згідно вимог ч. 5 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Суд вважає, що у даному кримінальному провадженні, як на стадії досудового розслідування так і на стадії судового провадження стороною обвинувачення були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченої ОСОБА_3 на захист та доступ до правосуддя, зокрема було забезпечено її право на захист шляхом призначення захисника (професійного адвоката) в порядку безоплатної правової допомоги, здійснено повідомлення про час та місце судового розгляду шляхом розміщення відповідних оголошень в засобах масової інформації загальнодержавного загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також на офіційному веб-сайті суду.

Крім того, дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування по даному кримінальному провадженні наданий в порядку, визначеному положеннями Глави 24-1 КПК України на підставі ухвали слідчого судді, постановленої відповідно до вимог закону.

Таким чином, порушень норм процесуального закону при здійсненні спеціального досудового розслідування та судового провадження відносно ОСОБА_3 судом не встановлено.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого ухвалює рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Оскільки розгляд кримінального провадження здійснювався за процедурою спеціального судового провадження, а також у зв`язку з тим, що ризики передбачені пунктом 1 частини першої ст. 177 КК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду та пунктом 5 частини першої ст. 177 КК України, а саме: ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення не припинили існування, Суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили залишити в силі запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 15.03.2023 року у кримінальному провадженні № 0001025 від 13.12.2022 (справа №757/10067/23-к) стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 , до її затримання на виконання вироку.

Згідно з частиною четвертою статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05.06.2023 року, справа №757/22720/23-к, було накладено арешт на майно яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

-квартиру АДРЕСА_2 (на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_17 );

-автомобіль Peugeot 206, 2006 р.в., д.н.з НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 .

У зв`язку з тим що, у даному кримінальному провадженні необхідність арешту майна обумовлена тим, що таке майно ОСОБА_3 підлягає конфіскації як виду покарання, та є необхідним для забезпечення виконання покарання у вигляді конфіскації, суд не скасовує арешт, оскільки це може перешкодити виконанню судового рішення.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрат на проведення судових експертиз не здійснювалося.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-374, 376, 392-395, 532 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, з позбавленням права обіймати будь які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій в органах державної влади, органах державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги, на строк 10 (десять) років з конфіскацією всього належного їй майна.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 обчислювати з дня її фактичного затримання на виконання цього вироку.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до моменту затримання ОСОБА_3 на виконання цього вироку.

Строк додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати будь які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій в органах державної влади, органах державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги, обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_3 основного покарання у виді позбавлення волі.

Арешт накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05.06.2023 року, на майно яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_2 (на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_17 ); автомобіль Peugeot 206, 2006 р.в., д.н.з НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 - залишити в силі для забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_18