Справа № 541/666/25
Провадження № 1-кс/541/485/2025
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2025 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черевки Миргородського району Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, холостого, працюючого в ТОВ «Рульф» - інженером, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

20.05.2025 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження встановлено наступне.

Восени 2015 року (точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не представилося можливим), ОСОБА_4 перебував в АДРЕСА_2 , де невстановлений в ході проведення досудового розслідування чоловік передав йому гранату РГ-42.

Після цього, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що виявлений ним предмет являється вибуховим пристроєм, діючи під раптово виниклим умислом, спрямованим на придбання, носіння та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, забрав гранату РГ-42 із собою, тим самим вчинив придбання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, після чого переховував її у приміщенні гаража по АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на незаконне поводження із вибуховими пристроями, восени 2024 року, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщення гаража по АДРЕСА_2 , забрав із собою гранату РГ-42 та перевіз для подальшого зберігання до гаража № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , де залишив для подальшого зберігання у ящику для ключів, чим вчинив незаконне зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

07 лютого 2025 року близько 19.00 години, знаходячись в приміщенні гаража № НОМЕР_1 , розташованого в м. Миргород по вул. Робітничій 24а, перебуваючи в неприязних відносинах з ОСОБА_7 , вирішив умисно шляхом підриву гранатою РГ-42 знищити належний останньому автомобіль марки «Nissan» моделі «Tiida», д.н.з. НОМЕР_2 .

Після чого, ОСОБА_4 взяв із собою гранату РГ-42, яку поклав до чорного полімерного пакету, та направився на автомобілі марки «Peugеot» моделі «407», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , до сел. Велика Багачка Миргородського району Полтавської області. Прибувши до зазначеного населеного пункту, ОСОБА_4 попросив ОСОБА_8 зупинити автомобіль по вул. Гірській, 47а, де ОСОБА_8 залишився у автомобілі, а ОСОБА_4 , тримаючи в руках пакеті із гранатою РГ-42, пішов по вул. Гірській в сторону

вул. Набережна до домогосподарства ОСОБА_7 розташованого по

АДРЕСА_4 , чим вчинив носіння вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, де здійснив підрив вибухового пристрою на подвір`ї зазначеного домогосподарства.

В період часу з 22:40 год. 07.02.2025 по 01:00 год. 08.02.2025 проведено огляд місця події по АДРЕСА_4 , де виявлено та вилучено: металеві рештки (уламки) гранати типу РГ-42 та важіль типу УЗРГМ, які відповідно до висновку комплексної судової вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/117-25/3309 від 21.02.2025:- на наданих на дослідження рештках (осколках) виявлено вибухову речовину на основі тротилу; предмет, рештки якого надані на дослідження, був ручною осколковою гранатою РГ-41 з уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим типу УЗРГМ, яка відноситься до категорії вибухових пристрої (боєприпасів).

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у придбанні, носінні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 07 лютого 2025 року близько 19.00 години , знаходячись в приміщенні гаража № НОМЕР_1 , розташованого в м. Миргород по вул. Робітничій 24а, перебуваючи в неприязних відносинах з ОСОБА_7 , вирішив умисно шляхом підриву гранатою РГ-42 знищити належний останньому автомобіль марки «Nissan» моделі «Tiida», д.н.з. НОМЕР_2 .

Реалізуючи свій кримінально противоправний намір, направлений на умисне знищення чужого майна шляхом підриву, ОСОБА_4 взяв із гаража вибуховий пристрій гранату РГ-42, пляшку із легкозаймистою речовиною розпалювачем марки «Aura» об`ємом 0,2 л, пластикову пляшку об`ємом 1 л, наповнену бензином, які за допомогою ізолюючої стрічки прикріпив до гранати, та які поклав до чорного полімерного пакету, після чого домовився зі своїм знайомим ОСОБА_8 щоб той відвіз його до селища Велика Багачка Миргородського району.

Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на автомобілі марки «Peugеot» моделі «407», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням останнього 07.02.2025 близько 21:00 год. прибули до селища Велика Багачка, де ОСОБА_4 попросив ОСОБА_8 зупинити автомобіль по вул. Гірській, 47а, де ОСОБА_8 , не знаючи про злочинний намір ОСОБА_4 , залишився у автомобілі, а сам ОСОБА_4 пішов по вул. Гірській в сторону вул. Набережна до домогосподарства ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_4 .

Прийшовши до вказаного домогосподарства, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, з метою умисного знищення чужого майна шляхом підриву, частково дістав із пакету принесений ним з`єднаний між собою ізолюючою стрічкою вибуховий пристрій, пляшки із легкозаймистою речовиною та бензином, помістивши до пляшки з бензином шматок ганчірки, підпалив її, після чого чорний полімерний пакет із наявним вмістом кинув під автомобіль «Nissan» моделі «Tiida», д.н.з. НОМЕР_2 , що стояв на території подвір`я домогосподарства ОСОБА_7 , в результаті чого відбувся вибух, внаслідок якого пошкоджено вищевказаний автомобіль.

Відповідно до висновку комплексної судової вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/117-25/3309 від 21.02.2025 на наданих на дослідження рештках (осколках) виявлено вибухову речовину на основі тротилу. Предмет, рештки якого надані на дослідження, був ручною осколковою гранатою РГ-41 з уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим типу УЗРГМ, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів).

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши своїми противоправними діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 .

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом вибуху, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

За вказаними фактами розпочато досудове розслідування, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136 від 08.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 згідно ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, які є тяжкими злочинами, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідка та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, з метою його уникнення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки в останнього відсутні міцні соціальні зв`язки, має задовільний стан здоров`я і в будь який час може змінити місце проживання, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик впливу на свідка, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний проживає в одному населеному пункті зі свідком та потерпілим, а тому має змогу впливати на них, зокрема шляхом умовлянь або погроз, схиляти до спотворення показань на свою користь.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього судом обов`язків, тому слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Під час судового засідання прокурор підтримав клопотання з викладених в ньому підстав, просив його задовольнити та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами, його вина підтверджується письмовими та речовими доказами. Існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які підтверджуються доказами, доданими до клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки, ризики на які посилається прокурор ,не доведені.

Вислухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши документи, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Витяг з кримінального провадження № 0000136 свідчить про те, що відомості про вчинення кримінальних правопорушень були внесені до ЄРДР 08.02.2025 року з правовою кваліфікацією за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

26.04.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 07.02.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 08.02.2025; висновком судової вибухово-технічної експертизи від 21.02.2025;протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 10.02.2025; протоколами проведення НСРД в порядку ст. 269 ККУ від 22.04.2025;протоколом обшуку від 26.04.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.04.2025;протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 26.04.2025,протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 28.04.2025;протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 26.04.2025.

Прокурор та слідчий обґрунтували недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, і довели наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідка та потерпілого.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених вище обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 суд враховує, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, які є тяжкими злочинами, санкція за найтяжчий злочин передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Підозрюваний має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, його вік та стан здоров`я дозволяють застосувати домашній арешт.

Слідчий суддя оцінюючи сукупність встановлених судом обставин, а саме: вагомість наявних доказів в обґрунтування підозри ОСОБА_4 у тяжких злочинах, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні даних кримінальних правопорушеннях; приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому застосовує до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладанням обов`язків, передбачених в ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176-178, 181, 193, 194, 196, 198, 205 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 червня 2025 року.

Заборонити ОСОБА_4 залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 в період з 20 год 00 хв однієї доби до 08 год 00 хв наступної доби.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час;

-повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

-утримуватись від спілкування зі свідком ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_7 .

Копію цієї ухвали вручити підозрюваному та направити для виконання до Миргородського РВП ГУНП України в Полтавській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак відповідно до положень ст. 205 КПК України ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 21.05.2025.

Слідчий суддяОСОБА_1