Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд" кримінальне провадження № 0000962 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

без зареєстрованого місця проживання, що проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , судимого:

1) вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.03.2021

за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

2) вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.05.2021

з урахуванням змін, внесених постановою Верховного Суду від26.05.2022,

за ч.3 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 2 травня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 02.05.2025 ОСОБА_8 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України - 5 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.357 КК України - 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та доповнень до апеляційної скарги вбачається, що він просить вирок суду змінити і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що суд призначив йому явно несправедливе через суворість покарання. На думку обвинуваченого, суд залишив поза увагою обставини, які пом`якшують покарання, якими він вважає щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, вибачення перед потерпілим, згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, повернення потерпілому викрадених речей. Наголошує на тому, що просив у суді першої інстанції застосувати до нього положення ст.75 КК України для того, щоб після звільнення мобілізуватись до лав Збройних Сил України та захищати країну.

Що стосується обставин кримінального правопорушення, то воно межує з адміністративним правопорушенням, передбаченим ст.51 КУпАП (Дрібна крадіжка). Також він не згоден з розміром процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів при проведенні судових товарознавчих експертиз, 424 грн 08 коп. і 4 240 грн 80 коп., який різниться в 10 разів.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого і захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; думку потерпілого і прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи, що суд призначив справедливе покарання; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 10 березня 2025 близько 08 години ОСОБА_8 з метою таємного викрадення чужого майна зайшов у медичний заклад - Комунальне некомерційне підприємство "Дерматовенерологія", розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 72, таємно увійшов до палати № 2 на 4-ому поверсі, переконався, що поряд немає медичного персоналу, пацієнтів чи інших осіб, і взяв з тумби особисті речі ОСОБА_6 , а саме: сумку коричневого кольору, всередині якої знаходилися, серед іншого, планшет "Huawei MediaPad T5" вартістю 2 963 грн 33 коп. і ніж "Microtech exocet bounty hunter tanto (replica)" вартістю 1 164 грн 19 коп. Після цього ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 4 127 грн 52 коп.

Крім того, за викладених раніше обставин ОСОБА_8 викрав офіційні документи, а саме, платіжнікартки АБ "Райффайзен Банк" № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , які були в сумці і якими користувався ОСОБА_6 , зберігаючи грошові кошти на банківських рахунках.

Після того, як ОСОБА_8 залишив медичний заклад, він прослідував до магазину "Аврора", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 57-Б, та о 08 годині 48 хвилин намагався розрахуватися за товари викраденими платіжними картками на ім`я ОСОБА_6 .

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; та за ч.1 ст.357 КК України - викрадення офіційних документів - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Розмір процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів при проведенні судових товарознавчих експертиз, підтверджений належними доказами, і ці витрати підлягають стягненню з ОСОБА_9 , оскільки експерти залучались у зв`язку з вчиненням ним кримінальних правопорушень.

Всупереч доводам апеляційної скарги дотримав суд і вимог закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

При цьому відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що вчинені ОСОБА_9 кримінальні правопорушення відносяться до тяжкого злочину і кримінального проступку, обставини їх вчинення, а саме, довірлива обстановка у медичному закладі, особу винного, який є судимим, його вік. Також суд врахував обставини, які пом`якшують покарання, - визнання вини, щире каяття, визнання в суді обставин, передбачених п.2 ч.1 ст.91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення та обставину, яка його обтяжує.

Тобто суд взяв до уваги зазначені раніше дані й обставини, в тому числі ті, на які є посилання в апеляційній скарзі, і правильно призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, установлений у санкції ч.4 ст.185 КК України, і, призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, який є найбільш сприятливим для обвинуваченого.

Вибачення перед потерпілим, згода на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, фактично, є складовими щирого каяття, у зв`язку з чим підстави визнавати їх окремими обставинами, що пом`якшують покарання, відсутні. Що стосується повернення потерпілому викрадених речей, то це було здійснено працівниками поліції і не залежало від волевиявлення обвинуваченого.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що ОСОБА_9 двічі судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, 08.11.2024 звільнився з установи виконання покарання і вже через 4 місяці вчинив нові кримінальні правопорушення, що свідчить про відсутність критичної оцінки ним своїх дій та неможливість його виправлення без відбування покарання.

Саме таке покарання, яке призначив суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченого та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, і підстави для його зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 2 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3