Провадження № 1-кп/537/227/2025
Справа № 537/3537/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження за № 0000250 від 23 травня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Березань Київської області, українки, громадянки України, яка має вищу освіту, заміжня, працює на посаді директора Регіонального центру професійно-технічної освіти №1 м. Кременчука Полтавської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

До Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Ухвалою суду від 29 травня 2025 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому засіданні вважав за можливе призначити справу до розгляду на підставі обвинувального акта, вважаючи наявними для цього всі підстави, відповідно до КПК України.

Обвинувачена, її захисник не заперечували проти призначення справи до розгляду, клопотань до суду не мали.

Заслухавши прокурора, захисника та обвинувачену, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Крюківському районному суду міста Кременчука Полтавської області.

Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення прокурору не вбачається.

Суд, вислухавши думки учасників підготовчого провадження щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, та відсутні клопотання учасників процесу, вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, що надійшов до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду. Необхідності прийняття рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено.

До початку судового розгляду прокурором Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області подано цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме матеріальної шкоди в розмірі 358 228,78 грн., до цивільного відповідача ОСОБА_3 .

У підготовчому судовому засіданні прокурором повідомлено про підтримання цивільного позову в повному обсязі, обвинуваченою, її захисником зазначено про його невизнання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши надані суду матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Як передбачено ст. 128 ч. 5 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Процесуальні дії суду при вирішенні питань щодо наявності підстав для повернення цивільних позовів не врегульовані КПК України.

Проте, відповідно до ст. 185 ч. 4 п. 1 ЦПК України крім цього, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Як передбачено ст. 7 КПК України однією з засад кримінального провадження є диспозитивність.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.

Відповідно до ст. 9 ч.6 КПК України у разі, якщо положення цього Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Отже, виходячи з такої засади кримінального судочинства, як диспозитивність, можливо прийти до висновку, що існують підстави для повернення цивільного позову прокурора у кримінальному провадженні, поданого в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Полтавської обласної військової адміністрації. до обвинуваченої ОСОБА_3 про стягнення з останньої коштів у сумі 358 228,78 гривні у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, виходячи із наступного.

Статтею 128 ч. 3 КПК України зазначено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Аналіз частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

При цьому, ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що право подання позовної заяви, апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом надано Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Встановлено також, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством, тобто закріплений пріоритет положень відповідних процесуальних кодексів.

Порядок організації діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді визначений, зокрема, наказом Генерального прокурора України «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень» від 21.09.2018 №186, який визначає джерела інформації, з яких прокурор встановлює необхідність здійснення представництва, форми такого представництва, порядок організації роботи прокурора щодо подання позовних заяв, апеляційних чи касаційних скарг.

Таким чином, законодавством України закріплене право прокурора звертатися з позовом до суду, однак підстави та умови такого звернення чітко регламентовані та не можуть тлумачитись розширено, оскільки у протилежному випадку це суперечитиме, серед іншого, конституційним принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та принципу змагальності сторін (ч. 2 ст. 129 Основного Закону України).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 7 грудня 2018 року у справі №924/1256/17, здійснюючи тлумачення ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у системному зв`язку з положеннями процесуального законодавства, зазначила, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду (ВП ВС) у постанові від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц конкретизувала вищенаведені висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, вказавши на необхідність у кожному конкретному випадку перевіряти: 1) доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів у спосіб, який обрав прокурор та 2) доводи прокурора з приводу відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави.

Як убачається із позовної заяви, прокурор подає позов в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації.

Отже, позовні вимоги подано від імені та в інтересах державного органу, який має власні рахунки, штат юристів та повноваження подавати позови, та прокурор не має повноважень на ведення справ в частині таких вимог.

Наведене узгоджується з правовою позицією висловленою в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц.

Із цивільного позову прокурора у кримінальному провадженні не вбачається повідомлення прокурором про його звернення із цивільним позовом до суду Полтавську обласну військову адміністрацію, доказів цього суду не надано, до цивільного позову прокурором не долучено, також прокурор не навів у позовній заяві доводів щодо наявності чи відсутності повноважень державного органу, а саме Полтавської обласної військової адміністрації, здійснювати захист своїх законних інтересів у спосіб, який обрав прокурор та не зазначив доводів із приводу відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави. Також із поданої позовної заяви не вбачається належного обґрунтування прокурором наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

З урахуванням вищенаведеного позов прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 , поданий в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід повернути прокурору у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне доручити органам пробації скласти досудову доповідь стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 33, 179, 194, 314-316, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 23 травня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, призначити до судового розгляду на 14 год. 30 хв. 03 липня 2025 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження, повідомивши належним чином сторони про час та місце його проведення.

Доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 .

Цивільний позов прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 , поданий в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - повернути прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1