Справа № 606/495/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської

області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисниці ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Теребовлі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000067 від 17 березня 2025 року з угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кровинка Теребовлянського району Тернопільської області, жителя та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не працюючого, депутатом не являється, в силу ст. 89 КК України не судимого

за ст. ч. 2 ст. 240 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 16 Кодексу України про надра, діяльність щодо користування надрами підлягає ліцензуванню - це єдиний порядок надання спеціальних дозволів (ліцензій) на користування ділянкою надр з відповідною метою. Спеціальні дозволи (ліцензії) на користування надрами у межах конкретних ділянок надаються спеціалізованим підприємствам, установам і організаціям, а також громадянам, які мають відповідну кваліфікацію, матеріально-технічні та економічні можливості для користування надрами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30.05.2011 року передбачено Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами.

У відповідності до постанови постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 р. N 1370) камінь пісковик віднесено до переліку корисних копалин загальнодержавного значення в декількох напрямах використання: як сировина вогнетривка, як сировина для бутового каменю та як сировина для облицювальних матеріалів (декоративне каміння).

Порушуючи вищевказані вимоги Кодексу України про надра та Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності" від 17 березня 2025 року близько 10.00 год. ОСОБА_4 , не маючи спеціального дозволу на роботу з видобутку корисних копалин загальнодержавного значення, діючи таємно, умисно, переслідуючи корисливі цілі з метою особистого збагачення, вирішив незаконно видобути корисні копалини загальнодержавного значення, які розміщені в закинутому кар`єрі (GPS координати 49.2923562, 25.6108740), що розташований в межах с. Кам`янка Микулинецької ТГ Тернопільського району Тернопільської області.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на скоєння даного кримінального правопорушення ОСОБА_4 у вище вказаний період часу, попередньо взявши знаряддя для скоєння даного кримінального правопорушення: металевий молоток з дерев`яною ручкою, два металевих клинки, зубило таметалевий лом прибув до місця видобутку корисних копалин в закинутий кар`єр (GPS координати 49.292439, 25.614314), що розташований в межах с. Кам`янка Микулинецької ТГ Тернопільського району Тернопільської області.

Знаходячись по місцю розташування даного кар`єру ОСОБА_4 , всупереч вимог ст.. 16, 19 Кодексу України про надра, п. 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30.05.2011, використовуючи вищевказані господарські інструменти з наявного котловану видобув 2,0 метра кубічних каменю пісковику, який відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

Вказаною незаконною діяльністю ОСОБА_4 , займався в період з 10.00 год. по 12:00 год. 17 березня 2025 року, оскільки у вказаний період часу був викритий працівником ВП №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області який припинив злочинну діяльність останнього.

Таким чином, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення пісковику.

28 березня 2025 року між прокурором Теребовлянської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор Теребовлянської окружної прокуратури та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 240 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 240 КК України, відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його позитивну характеристику, те, що він раніше не судимий згідно ст. 89 КК України, обставини, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, слід призначити покарання за ч. 2 ст. 240 КК України у виді двох років обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, поклавши на нього обов`язки, згідно п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3. ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджений в ній вид покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ч. 5 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 240 КК України, тобто незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення пісковику.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314,372, 373,374,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08 березня 2025 року між прокурором Теребовлянської окружної прокуратури та ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 08 березня 2025 року покарання за ч. 2 ст. 240 КК України у виді 2 років обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, поклавши на нього обов`язки, згідно п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт на незаконно видобутий камінь пісковик в кількості 2 м3, два камені розміром 23х20х6 см, 16х9х3 см; металевий молоток з дерев`яною ручкою, два металевих клинки, зубило, а також металевий предмет, схожий на лом, що були вилучені під час огляду місця події 17.03.2025 року.

Речові докази по справі:

- камінь пісковик в кількості 2 м3, який знаходиться на арешт-майданчику для утримання транспортних засобів ВП № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області конфіскувати в дохід держави;

- два камені розміром 23х20х6 см, 16х9х3 см, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області конфіскувати в дохід держави;

- металевий молоток з дерев`яною ручкою, два металевих клинки, зубило, а також металевий предмет, схожий на лом, який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області знищити.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченими, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_6