У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.06.2025 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 13.08.2025р., із забороною залишати місце проживання в період з 18.00 год. до 08.00 год. без дозволу слідчого, прокурора та суду.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_5

підозрюваний: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 13.08.2025р., із забороною залишати місце проживання в період з 18.00 год. до 08.00 год. без дозволу слідчого, прокурора та суду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

На думку прокурора, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дослідивши однобічно наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вважає, що стороною обвинувачення в судовому засіданні була доведена наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України та необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СВ ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000774, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що 13.06.2025 р. близько 12.00 год, але не пізніше 12.53 год., перебував за адресою 6 АДРЕСА_1 , де між ним та його пасинком ОСОБА_8 розпочалась словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник раптовий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Діючи з вказаним умислом, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи небезпечність своїх діянь та бажаючи їх настання, взяв в приміщенні кухні предмет зовні схожий на ніж та утримуючи його в правій руці, знаходячись навпроти ОСОБА_8 , наніс останньому один акцентований удар ножом в тулуб, в область лівої частини черевної порожнини.

В результаті вказаних протиправних дій потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення передньої черевної порожнини з евентрацією чепця, що належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

13.06.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що відсутні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку слідчого судді, з врахуванням відомостей про особу підозрюваного, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначенням часу зможе запобігти встановленим при розгляді клопотання ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку, що запобігти їм в змозі тільки цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Згідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, який є тяжким, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався вимог закону та зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів і за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Також, слідчий суддя дійшов висновку, що є доведеним ризик можливого переховування підозрюваного від слідства чи суду, але цей ризик є незначним, оскільки підозрюваний після конфлікту сам попросив сусідів визвати швидку та поліцію, в подальшому з місця проживання не зник, з`являється на виклики слідчого та в суд, є особою похилого віку, має власне житло, визнає причетність до вчинення злочину та надає пояснення, які відповідають фактичним обставинам справи.

Колегія суддів погоджується і з зазначеним слідчим суддею, що заявлений ризик можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілого ОСОБА_8 та свідків з метою зміни їх показань не був доведеним, з огляду на те, що в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний систематично піддається психологічному та фізичному тиску з боку співмешканки ОСОБА_9 та пасинка ОСОБА_8 , а тому відсутні об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний має хоч якісь можливості щодо впливу на потерпілого та свідка ( співмешканку) в незаконний спосіб.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що заявлений ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального провадження є не доведеним, з врахуванням відомостей щодо особи підозрюваного, який є особою раніше не судимою, відсутні відомості щодо наявності іншого кримінального провадження відносно нього.

Окрім того, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 є особою похилого віку, має власне житло, в якому зареєстрований, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, тому з врахуванням цих обставин, відсутні підстави для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слід зазначити, в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено і в судовому засіданні апеляційного суду необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення, як на підставу для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки лише сама тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 не може бути підставою для застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, виходячи з сукупності заявлених та встановлених ризиків.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу як домашній арешт для досягнення мети заходу забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.06.2025 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: