Справа № 128/1616/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості по якому 19.04.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Титіїв Київської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 19 квітян 2025 року приблизно о 12 год. 00 хв., керуючи колісним трактором «Сент», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Я.Гальчевського в с-щі Вороновиця Вінницького району Вінницької області, був зупинений працівниками СРПП Відділу поліції №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за порушення п. 9.9в ПДР України, а саме не увімкнення аварійної світлової сигналізації на механічному транспортному засобі.

В ході перевірки документів, що надають право керування великогабаритними транспортними засобами, завідомо знаючи про протиправність свого діяння, діючи з прямим умислом спрямованим на використання завідомо підробленого документа посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , яке видане 12.06.2017 ДІСГУ в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , оскільки встановлено, що останній відповідне навчання не проходив, теоретичних та практичних іспитів не складав, а придбав дане посвідчення у мережі Інтернет у невстановленої особи, використав його, пред`явивши працівнику поліції, достовірно знаючи, що воно підроблене.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-25/8999-ДД від 23.04.2025, бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , яке видане 12.06.2017 ДІСГУ в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень тракториста-машиніста, що перебувають в офіційному обгіу на території України. У бланку посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , яке видане 12.06.2017 ДІСГУ в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , фонові зображення лицьової та зворотної сторін (захисна сітка, мікротекст), штрихи вихідних даних, бланкових текстів та номеру бланку нанесено за допомогою знакодрукуючого пристрою електрофотографічним способом нанесення зображень.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора надійшло клопотання, в якому він просить розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні, враховуючи те, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден із розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до ч. 1 ст. 302, ст.ст. 381-382 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником ОСОБА_4 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі. Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Як вже судом зазначено вище, з заяви ОСОБА_3 випливає, що останній не заперечує фактичних обставин і визнає винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Крім того, стороною обвинувачення до обвинувального акта подано матеріали кримінального провадження, у яких на підтвердження винуватості ОСОБА_3 наявні й інші докази, які досліджені судом, а саме:

- протокол огляду місця події від 19.04.2025 з фототаблицею до нього та диском з відеозаписом проведення огляду місця події, відповідно до якого було оглянуто узбіччя автомобільної дороги в с-щі Вороновиця Вінницького району Вінницької області по вул. Я.Гальчевського, зафіксовано розташування транспортного засобу трактора марки «Сент», д.н.з. НОМЕР_1 , водія даного транспортного засобу ОСОБА_3 , який на вимогу працівника патрульної поліції пред`явив посвідчення тракуториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане 12.06.2017 ДІСГУ в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , що містить ознаки підробки. Зазначене посвідчення водія було вилучено;

- постанова від 19.04.2025, відповідно до якої посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_2 , видане 12.06.2017 ДІСГУ в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні;

- ухвала слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 22.04.2025 (справа №930/944/25), якою накладено арешт на посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане 12.06.2017 ДІСГУ в Київській області на ім`я ОСОБА_3 ;

- висновок експерта №СЕ-19/102-25/8999-ДД від 23.04.2025, відповідно до якого бланк посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_2 , видане 12.06.2017 ДІСГУ в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень тракториста-машиніста, що перебувають в офіційному обігу на території України. У бланку посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_2 , видане 12.06.2017 ДІСГУ в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , фонові зображення лицьової та зворотної сторін (захисна сітка, мікротексту), штрихи вихідних даних, бланкових текстів, серії та номеру бланку нанесено за допомогою знакодрукуючого пристрою, з електрофотографічним способом нанесеннязображень;

- лист ГУ Держпродспоживслужби в Київській області вих. №10-10/3297-25 від 22.04.2025 згідно даних з уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи «AGROTECH» станом на 21.04.2025 посвідчення тракториста-машиніста на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавалося. Посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 категорії «А1» видано 16.08.2011 інспекцією Держтехнагляду в Запорізькій області на ім`я іншої особи. Інформація щодо здобуття ОСОБА_3 професійної (професійно-технічної) освіти та складання ним іспитів для отримання посвідчення траткориста-машиніста в Головному управлінні відсутня;

- повідомлення про підозру від 30.04.2025, відповідно до якого ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа;

- протокол допиту підозрюваного від 30.04.2025, відповідно до якого ОСОБА_3 розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Зокрема, що 19.04.2025 біля 12-00 год., керуючи колісним трактором марки «Сент», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Я Гальчевського в с-щі Вороновиця Вінницького району Вінницької області, через порушення ПДР був зупинений пряцівниками поліції. На вимогу працівників поліції надати документ на право керування транспортним засобом, він надав посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , що видане 12.06.2017 ДІСГУ в Київській області на його ім`я. При цьому він розумів, що вказане посвідчення тракториста-машиніста є підробленим, оскільки відповідного навчання він не проходив, іспити не складав, а посвідчення придбав через мережу Інтернет. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає. Окрім того, вказав, що на даний час він неофіційно працевлаштований водієм у ТОВ «Злата Нива», що в м. Тетіїв Білоцерківського району Київської області, та має можливість сплатити штраф.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, та докази на підтвердження встановлених судом обставин, долучені до обвинувального акту, доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 , судом встановлено наступне.

Обвинувачений ОСОБА_3 на час вчинення кримінального правопорушення був повнолітнім; раніше не судимий; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно; одружений, до складу його сім`є входять ОСОБА_5 дружина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - дочка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - дочка; військовозообов`язаний; є інвалідом першої групи.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер вчиненого кримінального проступку, та особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Таким чином, суд використовує повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами при призначенні покарання, кожна з яких є законною, застосовує принцип індивідуалізації покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, та вважає, що обране покарання є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.

З урахуванням наведеного, суд, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді штрафу, в межах санкції інкримінуємої частини статті КК України.

Визначене покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду.

На підставі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 4457,00 грн. за проведення експертизи №СЕ-19/102-25/8999-ДД від 23.04.2025.

Речовий доказ посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , яке долучено до матеріалів кримінального провадження, згідно вимог ст. 100 КПК України, слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 22.04.2025 - скасувати.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 381 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження застосовані ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 22.04.2025 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , яке видане 12.06.2017 ДІСГУ в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Речовий доказ посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , яке видане 12.06.2017 ДІСГУ в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що долучено до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової технічної експертизи документів №СЕ-19/102-25/8999-ДД від 23.04.2025 в сумі 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень 00 копійок.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання суду апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1