Провадження № 1-кс/202/3904/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прократури ОСОБА_4 , про арешт майна та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000830 від 27.05.2024 року, за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшло зазначене клопотання в якому слідчий просить накласти арешт на банківські картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що знаходяться у спецпакеті № PSP 2130890, які знаходились у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000830, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 27.05.2024 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Встановлено, що група осіб з ознаками організованої групи, кожен учасник якої діє відповідно до розподілених функцій та ролей, з метою збагачення, через спеціально створені telegram - канали розповсюджують серед населення Дніпропетровської області психотропну речовину в особливо великих розмірах.

До скоєння вказаного кримінального правопорушення органами досудового розслідування встановлено причетність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , 05.06.1996 року

22.05.2025 року порядку ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

22.05.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2025 було проведено обшук домоволодіння АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_5 , за результатами якого було вилучено банківські картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , якими користувався ОСОБА_5 та використовувавї їх у своїй злочинній діяльності, банківські картки були поміщені до спецпакету № PSP 2130890.

Постановою слідчого від 22.05.2025 зазначені батківські картки визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000830.

У зв?язку з тим, що під час вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, а саме збуту психотропних речовин, ОСОБА_5 отримував грошові перекази від покупців психотропної речовини на банківські картки, які знаходились у нього в користуванні, у тому числі на банківську картку № НОМЕР_3 , виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення збереження речового доказу, а саме банківських карток № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , яка знаходиться у користуванні ОСОБА_5 .

Свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду клопотання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, немає.

Внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна негативних наслідків для інших осіб не настане.

З метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд даного клопотання за його відсутності, в заяві вказав, що вимоги клопотання підтримує.

Підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_7 в судове в судове засідання не з`явилися, до суду надав заяву в якому просив проводити розгляд клопотань у їх відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000830, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 27.05.2024 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2025 року надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_8 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 .

22.05.2025 року проведено обшук домоволодіння АДРЕСА_1 в ході проведення котрого виявлено та вилучено у тому числі банківські катки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_4 .

Постановою страшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 22.05.2025 року вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

22.05.2025 року ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що банківські картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які визнано речовими доказасм мають доказове значення у даному кримінальному провадженні і можуть бути використані як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на тимчасово вилучене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000830 від 27.05.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на банківські картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що знаходиться у спецпакеті №PSP2130890, які знаходилися у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити володіння, користування та розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору та іншим заінтересованим особам.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1