Провадження № 1-кп/761/831/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в залі суду кримінальне провадження, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002561 від 19.08.2020, щодо

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бодячів, Сокальського району, Львівської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

стороною обвинувачення ОСОБА_5 висунуто обвинувачення, у тому, що він, маючи інформацію про те, що відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), здійснюється виконавче провадження №57212311, в межах якого виставлено для реалізації, на торговому майданчику ДП «СЕТАМ», майно Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів N?2» (далі - ДП «Луцький КХП №?2»), а саме: будівля виробничого цеху №?2, літ. Б1, загальною площею 1509,5 кв.м., та будівля виробничого цеху №?1, літ. А1, загальною площею 2056,0 кв.м., які знаходяться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Івана Франка, 46, та на праві власності належать ДП «Луцький КХП №2». Однак реалізацію даного майна було зупинено, у зв?язку з тим що ДП «Луцький КХП №2», належить до сфери управління Держрезерву України, і знаходиться під дією ЗУ «Про державний матеріальний резерв» і відповідно майно, а саме: будівля виробничого цеху №2, літ. Б1, загальною площею 1509,5 кв.м., та будівля виробничого цеху №1, літ. Аl, загальною площею 2056,0 кв.м., має особливий правовий режим регулювання, який діє під час здійснення виконавчих проваджень, в тому числі пряму заборону на примусову реалізаціюдержавного майна. Зокрема ст.4 вищевказаного закону передбачає, що підприємства, установи, організації та інші об?єкти, що входять до системи державного резерву, і земельні ділянки на яких вони розміщені, є державною власністю і не підлягають приватизації та іншим видам відчуження.

У подальшому ОСОБА_5 вирішив використати вказану ситуацію у своїх корисливих інтересах, та у березні 2020 року звернувся до заступника директора ДП «Луцький КХП №2» ОСОБА_6 із пропозицією надання останньому неправомірної вигоди за вчинення останнім дій із використанням свого службового становища в інтересах ОСОБА_5 , а саме ініціювання від імені ДП «Луцький КХП №2» перед органами державної виконавчої служби здійснення процедури продажу через аукціон двох об?єктів нерухомого майна - будівлі виробничого цеху №2, літ. Б1, загальною площею 1509,5 кв.м., та будівлі виробничого цеху №1, літ. А1, загальною площею 2056,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Івана Франка, 46, які на праві власності належать ДП «Луцький КХП №2».

При цьому, ОСОБА_5 було відомо про те, що ОСОБА_6 обіймає посаду заступника директора ДП «Луцький КХП №2», який виконує організаційно-розпорядчі функції, у тому числі до службових повноважень якого належить представництво інтересів державного підприємства у відносинах з органами державної влади та управління.

У подальшому, 16.04.2020 в м. Луцьк відбулась зустріч між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , де в ході зустрічі останній висловив пропозицію надання грошових коштів на загальну суму 10 000 доларів США, з яких 5000 доларів США - як завдаток до ініціювання від імені ДП «Луцький КХП №2» перед органами державної виконавчої служби здійснення процедури продажу через аукціон двох вищевказаних об?єктів нерухомого майна, а решту 5000 доларів США - після того, як ОСОБА_5 заволодіє цими об?єктами нерухомого майна шляхом перемоги у процедурі аукціону.

Далі, 19.05.2020 ОСОБА_5 у телефонній розмові з ОСОБА_6 домовився з останнім, що 21.05.2020 прибуде у м. Київ для зустрічі з метою надання раніше обумовленої суми грошових коштів як неправомірної вигоди.

Діючи на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 21.05.2020 близько 11.30 год. під час зустрічі із ОСОБА_6 у автомобілі, який перебуває у користуванні останнього та який знаходився поблизу будівлі Державного агентства резерву України за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 28, надав останньому грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США як неправомірну вигоду за вчинення ОСОБА_6 дій в інтересах ОСОБА_5 з використанням наданого йому службового становища, а саме ініціювання від імені ДП «Луцький КХП №2» перед органами державної виконавчої служби здійснення процедури продажу через аукціон двох об?єктів нерухомого майна - будівлі виробничого цеху N?2, літ. Б1, загальною площею 1509,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Івана Франка, 46, та будівлі виробничого цеху №1, літ. А1, загальною площею 2056,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Івана Франка, 4, які на прав власності належать ДІ «Луцький КХП №2», після чого був затриманий оперативними працівниками СБУ.

Отже ОСОБА_5 обвинувачується у наданні неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, за наступних обставин, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

До суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 , щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження стосовно нього, при цьому зазначив, що обвинувачений усвідомлює, що вказана підстава для закриття кримінального провадження не є реабілітуючою.

Захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання захисника ОСОБА_7 та просила його задовольнити з мотивів у ньому наведеним.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, зазначив, що розуміє, що звільнення за строком давності від кримінальної відповідальності з цих підстав не є реабілітуючою обставиною для звільнення та закриття кримінального провадження.

Прокурор не заперечував проти задоволення вказаного клопотання, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, та наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, який є нетяжким злочином у відповідності до ст. 12 КК України, за який передбачено, покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк від двох до чотирьох років.

Таким чином, з моменту вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення минуло більш як п`ять років, при цьому, перебіг строку давності стосовно цього обвинуваченого не зупинявся та не переривався.

Враховуючи наведене ОСОБА_5 слід звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, зазначених у п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього необхідно закрити.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 286, 350 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 , у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, - задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000095 від 19.03.2025, на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрити.

Речові докази зберігати в матеріалах справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя