Справа № 307/1588/25
Провадження № 1-кс/307/296/25
УХВАЛА

19 травня 2025 року м.Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000063 від 07 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

До Тячівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 08 травня 2025 року слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області застосував до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільхівці, Тячівського району, Закарпатської області та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із заставою в розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень 00 копійок.

Після постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу з`явилися нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, а саме у ОСОБА_4 під час конвоювання стався серцевий напад (Гострий інфаркт міокарда) та він був доставлений каретою швидкої допомоги 08 травня 2025 року до Закарпатського обласного клінічного центру кардіології та кардіохірургії, де було проведене кардіо-хірургічна операція, після чого був поміщений до відділення інтенсивної терапії та реанімації кардіологічного профілю. Згідно відповіді та Довідки №6 від 13 травня 2025 року виданої на запит адвоката ОСОБА_6 встановлено, ОСОБА_4 знаходиться на стаціонарному лікуванню в КНП «ЗОКЦКК» ЗОР, у відділенні інтенсивної терапії та реанімації кардіологічного профілю з 08 травня 2025 року 20:53 по теперішній час. ОСОБА_4 отримує стандартне лікування захворювання згідно протоколів надання медичної допомоги, що включає стентування інфаркт залежної коронарної артерії (встановлено 2 стенти з лікувальним покриттям), медикаментозну терапію та реабілітацію в умовах стаціонару. Після виписки зі стаціонару пацієнт потребуватиме продовження стандартного лікування та нагляду в амбулаторних умовах, що включає прийом таблетованих препаратів, амбулаторну реабілітацію та періодичний лабораторний та лікарський контроль, що виключає ізоляцію від суспільства (ізолятори тимчасового тримання та установи виконання покарань).

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого. Суд має врахувати, що у зв`язку із суттєвим погіршенням стану здоров`я підозрюваний потребуватиме коштовного лікування, і зважаючи на те, що він являється пенсіонером то не має можливості внести заставу. Також суд має врахувати те, що підозрюваний раніше не судимий має міцні соціальні зв`язки, характеризується виключно позитивно, не спричинив жодних матеріальних збитків, підозрюється в незакінченому злочині, який не спричинив жодних негативних наслідків.

Крім того, застосування запобіжного заходу спрямоване виключно на забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Виходячи з цієї мети, слід надавати оцінку й іншим її складовим, спрямованим на запобігання спробам вчинити певні дії. Отже, наявність спроб, яким слід запобігати, має бути підтверджене доказами. Припущення слідчого/прокурора про їх наявність, якщо вони не ґрунтуються на доказах, визначених у ст. 84 КПК, не може вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки по суті є припущенням

Враховуючи наведене, просить змінити запобіжний захід, обраний ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 травня 2025 року про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, обравши більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити менший розмір застави. На період проведення лікування визначити місце перебування підозрюваного ОСОБА_4 в КНП «Закарпатський обласний клінічний центр кардіології та кардіохірургії» Закарпатської обласної ради, за адресою: м. Ужгород, вул. Тімірязєва (Олега Куцина), 15А.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в присутності лікаря ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, та просив у його задоволенні відмовити.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

В провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 07 лютого 2025 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063.

ОСОБА_8 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332КК України, повідомлення про підозру від 07 травня 2025 року.

08 травня 2025 року ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської областізастосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільхівці, Тячівського району, Закарпатської області та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання з 15 год. 13 хв. 06 травня 2025 року. Строк дії ухвали встановлено до 04 липня 2025 року. Визначено підозрюваному заставу в розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень 00 копійок.

Так, статями 200, 201 КПК України регламентовано порядок розгляду клопотань про зміну запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 2 ст. 200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Зокрема, у відповідності до ст.201 КПК України, клопотання про зміну запобіжного заходу має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції, якого здійснюється досудове розслідування - підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник.

Відповідно до ч.5 ст.201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Згідно положень ч. 1 ст. 178 КПК України, при обранні чи зміні запобіжного заходу слідчий суддя, окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до підозрюваного та накладає відповідні зобов`язання не тільки на підозрюваного, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за підозрюваного (заставодавця). Так, застава забезпечує виконання підозрюваним обов`язків, покладених на підозрюваного як процесуальним законом, так і обов`язків, покладених слідчим суддею, що передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Разом з цим, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Окрім цього, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Так, в обґрунтування клопотання захисник підозрюваного посилається на те, що під час конвоювання стався серцевий напад (Гострий інфаркт міокарда) та він був доставлений каретою швидкої допомоги 08 травня 2025 року до Закарпатського обласного клінічного центру кардіології та кардіохірургії, де було проведене кардіо-хірургічна операція, після чого був поміщений до відділення інтенсивної терапії та реанімації кардіологічного профілю.

Разом з тим, слідчому судді не надані докази, що хвороба, яка є у наявному стані у підозрюваного або у стані, який погіршився під час конвоювання, набула характеру, який перешкоджає перебуванню підозрюваного в умовах СІЗО після надання стаціонарного лікування.

У відповідь на запит слідчого судді КНП «Закарпатський обласний клінічний центр кардіології та кардіохірургії» Закарпатської обласної ради № 408/01-19 від 16 травня 2025 року повідомляє, що термін перебування підозрюваного на стаціонарному лікуванні буде визначатися лікуючим лікарем після проведення всіх протоколів лікування. Враховуючи наявність інфаркту міокарда та при поступлення явний ризик життю пацієнта, то перебування та лікування пацієнта в умовах ізоляції ставить під загрозу його життя.

Відповідно до чинного законодавства України, порядок перебування ув`язнених осіб в слідчих ізоляторах регулюється нормами КПК України, ЗУ «Про попереднє ув`язнення», «Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» затвердженого Наказом Мінюсту №1769/5 від 14.06.2019.

Згідно з п. 2 гл. 2 розділу X Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально виконавчої служби України» від 14 червня 2019 року № 1769/5,надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», статей 8, 107, 116 КВК, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525 (із змінами), Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767 (із змінами)

Відповідно до п. 3 гл. 2 розділу X зазначеного Наказу, у СІЗО здійснюються медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Надання медичної допомоги особам, взятим під варту, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах слідчого ізолятору (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво слідчого ізолятору забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини слідчого ізолятору закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини слідчого ізолятору закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

В судовому засідання захисники та підозрюваний не змогли довести обставини, які б могли свідчити про відсутність або зменшення ризиків передбаченихст.177 КПК України, а також не знайшло свого підтвердження допустимими та належними доказами, зокрема медичними висновками, що стан здоров`я підозрюваного перешкоджає перебуванню останнього в умовах СІЗО та що йому не надана відповідна медична допомога.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що ризики, які були встановлені на момент застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного не втратили свою актуальність та продовжують свою дію, а доводи на їх спростування були предметом дослідження слідчого судді при застосуванні запобіжного заходу.

Отже, станом на день розгляду, клопотання про зміну запобіжного заходу є передчасним, а також відсутні підстави для скасування ОСОБА_4 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою.

З врахуванням зазначеного, слідчий суддя вважає, що ризики є сталими та доведеними. Також, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, обставини вчинення кримінального правопорушення, які лише приводять до висновку, що більш м`який запобіжний захід станом на день розгляду клопотання не може бути застосований.

Разом з цим, суд звертає увагу, що можливість подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час з урахуванням результатів проведеного лікування, після завершення стаціонарного лікування підозрюваного ОСОБА_4 .

Щодо зменшення розміру застави, суд прийшов до наступних висновків.

Так, частиною 1 статті 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що з метою забезпечення досудового розслідування, виконання підозрюваним обов`язків, необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп., з одночасним покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків з урахуванням вказаних обставин, оскільки після визначення попереднього розміру застави змінилися обставини, які не були предметом судового розгляду під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, у зв`язку з чим необхідно зменшити розмір застави.

Відтак, клопотання підлягає частковому задоволенню, з підстав зазначених вище.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 201, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000063 від 07 лютого 2025 року задовольнити частково.

Зменшити раніше визначений розмір застави, застосований до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 травня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу в розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок, яка може бути внесена на наступний рахунок: отримувач коштів: ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26213408; розрахунковий рахунок UA0018501; банк отримувача: ДКСУ м. Київ; код банку (МФО) : 820172, призначення платежу застава.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 , з-під варти.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях.

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- носити електронний засіб контролю.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 на строк до 04 липня 2025 року.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 та іншим учасникам, після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваному, який тримається під вартою, у цей же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1