Справа №278/2774/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Житомирського районного суду Житомирської області кримінальне провадження №0000756 від 17.05.2025 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква Київської області, громадянина України, не працюючого, інваліда 2 групи захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, ветерана військової служби, неодруженого, з середньою освітою, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

04.06.2025 року до Житомирського районного суду Житомирської області надійшов вказаний обвинувальний акт, з якого вбачається наступне.

17.05.2025 року близько 05 години 35 хвилин водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався ним по проїзній частині автодороги «Дениші-Тригір`я-Висока-Піч», зі сторони села Тригір`я у напрямку села Дениші Житомирського району Житомирської області.

Рухаючись у вказаний день, час та місці зазначеним транспортним засобом водій ОСОБА_4 , у порушення вимог пунктів 2.3.б), 12.1, 12.6 ґ) ПДР України, на проїзній частині автодороги «Дениші-Тригір`я-Висока-Піч», на відстані 550 метрів від Тригірського лісництва, проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожню обстановку, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, перевищив максимальну швидкість руху транспортних засобів на даній ділянці дороги, внаслідок чого допустив некерований рух транспортного засобу, та, як наслідок, його виїзд за межі проїзної частини автодороги з подальшим зіткненням з деревом.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми хребта у вигляді переломів поперечних відростків зліва 2 та 3 поперекових хребців; закритої тупої травми тазу у вигляді переломів крила клубової кістки праворуч з утворенням заочеревної гематоми, забою сечового міхура та правої нирки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3.б), 12.1, 12.6 ґ) ПДР України, знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор просила суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років; на підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення, а саме у період з 17.05.2025 по 19.05.2025; до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувати.

У судовому засіданні потерпіла не заперечувала проти розгляду кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України; просила не позбавляти волі ОСОБА_4 та застосувати до нього покарання у виді штрафу; повідомила, що є його нареченою і найближчим часом запланована реєстрація шлюбу; жодних претензій матеріальних до нього не має, після події піклувався про неї, оплатив лікування у повній мірі; наразі здійснює також всі витрати щодо реабілітації та пов`язані зі станом здоров`я після травми.

У судовому засіданні обвинувачений щиро розкаявся, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених у обвинуваченні, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив суворо не карати та застосувати до нього штраф.

Сторона захисту не заперечувала проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України; просила застосувати до ОСОБА_4 штраф з позбавленням права керування транспортним засобом на 3 роки в порядку ч. 1 ст. 69 КК України.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями самого обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що дійсно мали місце обставини, зазначені в обвинувальному акті, а також зібраними на нього характеризуючими матеріалами.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його умисні дії за ч.1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілій.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 № 14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно правового висновку, який міститься у Постанові Верховного суду України від 14.04.2016 у справі № 5-23кс15/16, справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією з умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення шкоди.

При призначенні покарання суд враховує позицію потерпілої ОСОБА_6 , яка є його нареченою, вказала, що претензій до нього не має, матеріальна та моральна шкода їй відшкодована, а тому просила суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі, призначити покарання у виді штрафу.

Так, суд, враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; вчинив не тяжкий злочин; раніше несудимий; є військовослужбовцем за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 ; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебував; щиро розкаюється; є інвалідом 2 групи захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, внаслідок чого потребує постійного систематичного лікування; ветеран військової служби; неодружений; з середньою освітою; має на утриманні одну малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має ДЦП, подвійну геміплегію, структурну епілепсію в формі фокальних з білатерелізацією припадків, є носієм трахеостоми, гастростоми; у зв`язку з чим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає останньому міру покарання в межах санкції статті, із застосуванням ст.69 КК України - призначення обвинуваченому покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, у виді штрафу в межах, встановлених для такого виду покарання в Загальній частині КК України, в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами.

На переконання суду, саме таке покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи і не завдаватиме фізичних страждань, та не принижуватиме людську гідність.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні у сумі 11635,72 гривень стягнути з обвинуваченого.

Арешт, що накладений на майно ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду міста Житомира у справах №295/6508/25 та №295/6507/25 від 19.05.2025, - скасувати.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити в порядку ст. 100 КПК України

Цивільний позов у ході проведення досудового розслідування не заявлявся.

Пропонована винагорода викривачу у кримінальному провадженні відсутня.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.05.2025 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого суд вважає не доцільно застосовувати.

Керуючись ст.ст. 128, 349, 369-371, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк - 3 (три) роки.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 до Державного бюджету України процесуальні витрати у загальній сумі 11635,72 гривень, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз.

Скасувати арешти, накладенні ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира від 19.05.2025 у справах №295/6508/25 та№295/6507/25.

Речові докази, а саме:

-автомобіль VOLKSWAGEN-PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 - повернути власнику;

-змив з ричага коробки передач автомобіля VOLKSWAGEN-PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що запаковано в паперовий конверт № 1; змив з керма автомобіля VOLKSWAGEN-PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що запаковано в паперовий конверт № 2; змив з внутрішньої ручки водійських дверей автомобіля VOLKSWAGEN-PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що запаковано в паперовий конверт № 3; запаховий слід № 1 опломбовано № NPU-0038928, № NPU-0038929 знищити;

-футболку темно-зеленого кольору, що належить ОСОБА_4 , та зразок букального епітелію знищити.

До набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Головуючий суддя ОСОБА_1