Провадження № 1-кп/947/630/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000824 від 21.06.2024 року у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 та ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 та ч.3 ст.307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого, з викладених підстав.

Обвинувачений та його захисник просили суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з утриманням слідчого ізолятора.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є особливо тяжкими.

Обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 9 до 12 років, свідчить про високий ступінь суспільної небезпечності дій обвинуваченого. Такий строк покарання не лише вказує на серйозність злочину, а й створює значний стимул для уникнення кримінальної відповідальності. Враховуючи невідворотність і суворість покарання, обвинувачений може мати сильне бажання уникнути покарання, що підвищує ймовірність спроби втечі або переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Продовження тримання під вартою дозволяє максимально знизити ймовірність втечі, оскільки це обмежує свободу пересування обвинуваченого та забезпечує його безпосередню присутність на всіх етапах слідства та судового процесу.

Оскільки йдеться про особливо тяжкий злочин, обвинувачений, можливо, має доступ до ресурсів або осіб, які можуть бути задіяні в спробах вплинути на свідків, або здійснити інші дії, що перешкоджають нормальному ходу розслідування та судового процесу. Це може включати спроби залякування свідків, фальсифікацію доказів чи організацію схованок для інших учасників злочину.

Продовження тримання під вартою є адекватним заходом для запобігання таким діям, оскільки на етапі тримання під вартою обвинувачений перебуває під безпосереднім контролем правоохоронних органів, що значно знижує можливість здійснення впливу на хід слідства або спроби перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Одним із основних завдань запобіжного заходу є недопущення вчинення нових злочинів. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, існує ймовірність, що він може вчинити повторне правопорушення, зокрема, у разі звільнення, якщо отримає можливість діяти поза контролем органів правопорядку. Продовження тримання під вартою забезпечує надійний контроль над поведінкою обвинуваченого та знижує ймовірність вчинення ним нових злочинів, а також негативно впливає на можливі спроби знищити або сфальсифікувати докази.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути виправданий, якщо існують обґрунтовані ризики, пов`язані з втечею, впливом на свідків чи перешкоджанням кримінальному провадженню. Водночас, ЄСПЛ також наголошує на необхідності забезпечення пропорційності між обмеженням свободи та наявними ризиками.

У цьому випадку, враховуючи особливу тяжкість злочину, ймовірність втечі та впливу на хід розслідування, є реальний суспільний інтерес у забезпеченні належного розгляду справи. Це перевищує інтереси обвинуваченого, і застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим та відповідним вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини.

Хоча особисті характеристики обвинуваченого, такі як вік, стан здоров`я та соціально-економічне становище, можуть бути враховані при визначенні розміру застави або умов утримання, вони не скасовують необхідність застосування запобіжного заходу, який забезпечує належний хід кримінального провадження. Важливо зазначити, що, навіть враховуючи ці фактори, обвинувачений зазвичай має залишатися під вартою до завершення всіх етапів слідства та суду, оскільки існують серйозні ризики втечі, впливу на свідків та перешкоджання розслідуванню.

Це також дозволяє уникнути ситуацій, коли через обставини, які не мають прямого відношення до справи, особа може уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Продовження тримання під вартою є необхідним для забезпечення виконання процесуальних обов`язків обвинуваченого, запобігання втечі, впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню, а також для виконання вимог міжнародного законодавства щодо прав людини. Тому цей запобіжний захід є обґрунтованим і доцільним в умовах цієї кримінальної справи.

Водночас, з урахуванням особи обвинуваченого, його віку, стану здоров`я, економічно-соціального становища, та того факту, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у відповідності до ст.12 КК України, існують вищезазначені ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, за необхідне визначити розмір застави у межах, який передбачений для осіб, що обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання визначеним законодавством ризикам.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 110, 131, 132, 177, 182, 183, 194, 309, 314, 315, 369-372, 392-395 КПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19.07.2025 року, утримуючи останнього в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Залишити без змін, раніше обраний розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити, що обвинувачений, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення обвинуваченим визначеного судом розміру застави, покласти на нього наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками, експертами та іншими обвинуваченими, а також особами, які є фігурантами кримінального провадження або мають відношення до цього кримінального провадження.

Визначити строк дії ухвали суду про продовження строку застосування запобіжного заходу зазначеного вище до 19.07.2025 року включно.

Ухвала суду щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1