Справа № 289/761/25
Номер провадження 1-кс/289/118/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2025 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

начальника Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Житомирського РУП №2 ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000070, -

ВСТАНОВИВ:

До Радомишльського районного суду 07.05.2025 року надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 по матеріалах кримінального провадження за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Згідно клопотання, 05.05.2025 близько 20 год. 00 хв. у ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходилися на відкритій ділянці місцевості з координатами 50.548644.29.366377, поблизу с. Чудин Радомишьської ТГ Житомирського району Житомирської області, з неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник спільний злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_8 , природнім способом, тобто у зґвалтуванні останньої.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, у вказаний день, близько 20 год. 05 хв. ОСОБА_5 , порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії сексуального характеру щодо неповнолітньої особи, якій виповнилось лише 16 років, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосував фізичне насильство до ОСОБА_8 , яку повалив на траву та, утримуючи в лежачому положенні, використовуючи свою перевагу в силі по відношенню до останньої, не реагуючи на її прохання та вмовляння припинити зазначені протиправні дії, подолавши її опір, здійснив вагінальне проникнення в тіло неповнолітньої ОСОБА_8 з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди потерпілої, внаслідок чого принизив її гідність та спричинив фізичний біль і моральні страждання.

Після цього, реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на зґвалтування, у вказаний день, близько 20 год. 15 хв. до неповнолітньої ОСОБА_8 підійшов неповнолітній ОСОБА_7 , який порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії сексуального характеру щодо неповнолітньої особи, якій виповнилось лише 16 років, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосував фізичне насильство до неповнолітньої потерпілої, яка лежала на траві в безпорадному стані, а саме утримуючи в лежачому положенні, використовуючи свою перевагу в силі по відношенню до останньої, не реагуючи на її прохання та вмовляння припинити зазначені протиправні дії, подолавши її опір, здійснив вагінальне проникнення в тіло неповнолітньої ОСОБА_8 з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди потерпілої, внаслідок чого принизив її гідність та спричинив фізичний біль і моральні страждання.

Надалі, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_7 на автомобілі марки VOLKSWAGEN PASAT реєстраційний номер НОМЕР_1 залишивши місце вчинення кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

На думку слідчого є всі підстави вважати, що наявні ризики, визначені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від суду та слідства, і в даний час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а також останній може впливати на потерпілу яка являється неповнолітньою, законного представника потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки раніше з ними знайомий та проживає в одному населеному пункті з ними, а тому останній може змусити їх дати показання у частині непричетності його до вчинення ним кримінального правопорушення у якому підозрюється або зміни їх показань, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду, також підозрюваний ОСОБА_5 може знищити речові докази, які стосуються даного провадження, так як на даний час не встановлено всіх обставин кримінального правопорушення, а тому не вилучено ще всіх речових доказів, які мають значення у даному провадженні, а також може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

На цей час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування. Вказані обставини підтверджуються матеріалами долученими до клопотання.

Вищевказані обставини, на думку слідчого СВ ВП №2 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області, вказують на вчинення умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років та дають підстави обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вік підозрюваного ОСОБА_5 , його соціальні зв`язки, стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування. Крім цього, останній може незаконно впливати на потерпілу, представника потерпілої та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що збільшує ризики передбачені ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий СВ підтримала внесене клопотання та пояснила, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за яким останньому пред`явлено обґрунтовану підозру.

Прокурор підтримав клопотання та додав, що злочин в якому підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким, який він вчинив щодо неповнолітньої та під час дії воєнного стану, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Також, те що по даній справі не допитані всі свідки. Тому застосування іншого запобіжного заходу є не можливим. Враховуючи характер вчиненого злочину також просив не застосовувати відносно останнього застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, свою вину не визнає повністю. Зазначає, що насильницькі дії сексуального характеру щодо потерпілої вчиняв лише неповнолітній ОСОБА_7 . Просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту по місцю свого проживання, де згідно паспортних даних зареєстроване місце його проживання.

Адвокат ОСОБА_6 також заперечив проти задоволення даного клопотання. Зазначає, що належних і допустимих доказів, які б доводили вину ОСОБА_5 матеріали клопотання не містять, а також наголошує на позитивних характеризуючи даних підзахисного. Просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши думки учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, представника потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В частині 2 статті 177 КПК України зазначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим суддею встановлено, що 06 травня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

06.05.2025 старшим слідчим СВ ВП №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за який законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до дванадцяти років.

Докази вчинення ним даного кримінального правопорушення містяться в показаннях потерпілої, яка прямо вказує на вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. А також показами законного представника потерпілої, та інших свідків, в протоколах слідчих дій та підтверджуються доказами долученими до клопотання, які досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором в судовому засіданні доведені.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення, хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному за інкриміновані злочини у разі доведення його вини, особу підозрюваного та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що існують ризики передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може ухилитись від покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, знищувати, ховати або спотворювати речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та її представника, а також свідків у цьому ж кримінальному провадженні, необхідність припинення вчинення нових злочинів.

Вищенаведене дозволяє стверджувати, що заявлені в клопотанні та доведені в судовому засіданні ризики дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Оцінка доказів по справі, може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості і достатності, вдаватись в оцінку належності кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого, погоджене прокурором про тримання під вартою підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В частині 4 цієї статті вказано, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким злочином, вчиненим із застосуванням насильства щодо неповнолітньої особи, та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, згідно якої вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі - суд не визначає підозрюваному розмір застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 193, 194, 196 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України у кримінальному провадженні №0000070, строком на 60 діб, а саме по 05 липня 2025 року включно, без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 08.05.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_10