Справа №766/1045/24
н/п 1-кп/766/1056/25
У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

26.06.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

під час відкритого судового засідання в залі суду м. Херсона з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 11.12.2023 під №0000536 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

На розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаїв від 06.11.2023 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», який востаннє було продовжено ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.05.2025 строком до 06.07.2025.

І. Доводи клопотання сторони обвинувачення

Під час судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання зазначено, що ризики, які існували на момент його застосування не зменшились, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тоді як допит свідків у даному провадженні не розпочато.

ІІ. Доводи сторони захисту

Захисник та обвинувачена ОСОБА_4 заперечили проти клопотання прокурора, зокрема захисник посилався на ту обставину, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів існування заявлених ризиків, хоча це обов`язкова передумова для подальшого застосування саме такого запобіжного заходу.

Обвинувачена на стадії застосування запобіжного заходу не ухилилась від виконання рішення суду, хоча фактично не була позбавлена відповідної можливості. Під час досудового розслідування обвинуваченою жодних перешкод слідству не створювалось, навпаки вона добровільно надала представникам правоохоронних органів доступ до своїх мобільних телефонів. Свідки були допитані органом досудового розслідування, після чого вони жодного разу не повідомляли про тиск на них. Факт вчинення нового кримінального правопорушення є надуманим, оскільки обвинувачена жодного разу до кримінальної відповідальності не притягувалась, як і до затримання нового кримінального правопорушення не вчинила, має міцні соціальні зв`язки, що у своїй сукупності дає підстави для застосування домашнього арешту.

ІІІ. Оцінка та висновки суду

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про доцільність продовження щодо ОСОБА_4 терміну раніше обраного запобіжного заходу, заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, тоді як підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні, виходячи з наступного.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення (ч. 3 ст. 331 КПК України). Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109 114-2, 258 258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті (тримання під вартою).

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 18 ч. 5 ст. 111-1 КК України, за санкцією якого можливе призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років позбавлення волі.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує:

1. можливість обвинуваченої переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому усвідомлюючи невідворотність покарання може вживати заходів до уникнення останнього, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення такого характеру злочинів загальні правила призначення покарання згідно Кримінального кодексу України виключається. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування;

2. незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, допит яких на даному етапі кримінального провадження не розпочато. Оцінюючи наявність цього ризику суд бере до уваги той факт, що кримінальне провадження перебуває на початковому етапі та суду потрібно буде допитати ряд свідків для встановлення обставин у цьому кримінальному провадженні. При оцінці існування цього ризику суд також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Так при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченої у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; репутацію обвинуваченої, судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченої, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченої під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що її здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Обставини, на які посилається захисник та обвинувачена не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість не застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у виді триманням під вартою.

Суспільна небезпека вказаного злочину полягає у тому, що особа (колаборант), з використанням умов воєнного стану, співпрацює з окупаційною владою на шкоду власній державі, тим самим свідомо допомагає агресору вживати заходів для ратифікації незаконного захоплення територій, належних України. За таких обставин суд зауважує, що ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, що суттєво підвищує рівень суспільної небезпечності діяння, що на переконання суду унеможливлює пом`якшення раніше застосованого запобіжного заходу, метою якого є посилений контроль за діями обвинуваченої та недопущення вчинення інших дій, направлених на співпрацю з рф.

Саме продовження строку запобіжного заходу до обвинуваченої, на думку суду відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченої, тяжкості злочину, який їй інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання на стадії досудового розслідування відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченої ухилитися від суду та від виконання процесуальних рішень, перешкодити встановленню істини у справі, суд не знаходить підстав для зміни щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 діб (до 24 серпня 2025 року).

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк «тримання під вартою» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, на 60 днів до «24» серпня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_6