Немирівський районний суд Вінницької області
Справа № 930/947/25
Провадження № 1-кс/930/337/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2025 р. м. Немирів

Слідчий суддя Немирівського районного суду Вінницької області - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Немирові клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , який розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000114 від 20.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.5 ст. 407 КК України про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , мотивоване наступним.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2023 №230 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, згідно до ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації на території України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, окрім іншого, передбачено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в порушення вимог ст. ст.17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст..ст.11,16,129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 19.04.2025 близько 22:40 год, перебуваючи на території господарства ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою подальшого використання у власних цілях вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «100D» з реєстраційним державним номером НОМЕР_2 , який знаходився на території вказаного господарства.

Так, ОСОБА_5 не отримавши згоди на користування від власника автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «100D» з реєстраційним державним номером НОМЕР_2 , діючи з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, незаконного заволодів вищевказаним автомобілем, а саме через не зачинені двері проник всередину вказаного автомобіля та з допомогою ключа, який був в замку запалення, ввімкнув двигун, після чого відчинивши ворота вказаного господарства виїхав на вулицю.

У подальшому, ОСОБА_5 поїхав автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «100D» з реєстраційним державним номером НОМЕР_2 на вул. Дружня у смт. Вороновиця Вінницької області, тим самим незаконно заволодів вказаним автомобілем, вартість якого на момент скоєння кримінального правопорушення становить 64560 грн., чим спричинив ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

Після чого, 20.04.2025 біля 07 год. 00 хв. на вул. Дружня у смт. Вороновиця Вінницької області солдат ОСОБА_5 був виявлений потерпілим ОСОБА_6 та працівниками поліції.

Крім того, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст..ст.17, 65 Конституції України, ст..17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,16,129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст..4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, 05.12.2023, точний час досудовим слідством не установлено, самовільно залишив місце служби, а саме військовий шпиталь військової частини НОМЕР_3 , який розташований у АДРЕСА_2 та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_3 та НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим ухилився від проходження військового служби.

В сукупності ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом;

- ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби, військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

12.05.2025 о 08 год. 43 хв. ОСОБА_5 відповідно до ст. ст. 40, 104, 131,132, 208-211, 213, 615 КПК України, затримано як особу, підозрювану у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 5 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000114 від 20.04.2025 року.

У вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень обвинувачується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .

Підозра/обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 5 ст. 407 КК України, повністю обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні доказами, що

У ході досудового розслідування встановлено, що відносно

ОСОБА_5 скарг до Вороновицької селищної ради не надходило, останній не навчається, не працює, що свідчить про відсутність у нього істотних соціальних факторів стримуючого характеру та у свою чергу дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може безперешкодно залишити своє місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 289, ч. 5 ст. 407 КК України, тому є необхідним обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги вищевикладене, у ході досудового розслідування відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається у тому, що ОСОБА_5 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та передбачену за його вчинення кримінальну відповідальність, перебуваючи на волі буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається у тому, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни ними показів та у подальшому уникнення кримінальної відповідальності;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається у тому, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом неявок за викликом суду, іншим чином;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається у тому, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду на вищевикладене, враховуючи особу ОСОБА_5 , інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку підозрюваного ОСОБА_5 , а тому відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, щодо нього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим, вчинити інше кримінальне правопорушення, унеможливлюють обрання більш м`якого запобіжного заходу.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є доцільним застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вищевказаних ризиків та не забезпечать належного виконання покладених на нього обов`язків. Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання, просили відмовити у його задоволенні.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12 .05.2025 о. 08 год. 43 хв., ОСОБА_5 відповідно до ст..ст. 40,104, 131,132, 208-211, 213,615 КПК України, затримано як особу, підозрювану у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 289, ч.5 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 70000114 від 20.04.2025 року.

У вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень обвинувачується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 громадянин України.

У відповідності до ч. 1 ст.177КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим, вчинити інше кримінальне правопорушення, унеможливлюють обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не вбачається, оскільки, відповідно до ст.177 КПК України, існують ризики, які дають підстави вважати, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме впливаючи на свідків у кримінальному провадженні, як фізично так і психологічно, може вчинити будь-який із злочинів, передбачений розділом другим Особливої частини КК України.

Інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з тримання під вартою, застосувати до підозрюваного недоцільно, так як вони не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 193-194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів тобто до 06 вересня 2025 року.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали виготовлений 11.07.2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1