Справа № 308/9171/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/489/25 за апеляційною скаргою прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.06.2025.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові про обрання запобіжного заходу у виді тримання під варту та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з 22 год до 06 год без застосування електронного засобу контролю, на строк до 22.08.2025 включно, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, начальника Берегівського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, у кримінальному провадженні № 0000080, відомості про яке 18.04.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першим викликом із встановленою періодичністю на визначений ними час; не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, у період доби з 22 год по 06 год; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні Шостого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відомості про яке 18.04.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080.

Досудовим розслідуванням встановлено, що філія «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі Філія) є відокремленим підрозділом державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», .

-2-

Наказом директора Філії від 13.01.2025 № 07-к «Про призначення ОСОБА_6 », ОСОБА_5 з 14.01.2025 призначено на посаду начальника Берегівського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (Далі Надлісництво).

Відповідно до довіреності Генерального директора Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 185 від 21.01.2025, ОСОБА_6 уповноважено здійснювати відповідні визначені дії в інтересах Довірителя, що пов`язані з питаннями ведення господарської діяльності та лісової сертифікації Берегівського надлісництва Філії.

Таким чином, будучи начальником Берегівського надлісництва ОСОБА_6 постійно обіймає у державному підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а тому, відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України, є службовою особою, та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівником правоохоронного органу.

Водночас, ОСОБА_6 незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, будучи службовою особою та відповідно до вимог зазначеного законодавства і ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства, діючи умисно, перевищив свої службові повноваження з метою отримання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб.

У період із 04.03.2025 по 11.04.2025 у начальника Берегівського надлісництва ОСОБА_6 виник злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом використання свого службового становища, з метою одержання неправомірної вигоди для самої себе та іншої юридичної особи у вигляді ділової деревини та коштів від її реалізації.

Надалі, ОСОБА_6 будучи керівником структурних та виробничих підрозділів надлісництва, з метою реалізації свого злочинного плану, знаючи та здійснюючи безпосереднє керівництво підпорядкованими йому структурними підрозділами та їхніми працівниками, в тому числі службовими особами лісництва ім. Мауера майстра по лісозаготівельних роботах та помічника лісничого, у не встановлений досудовим розслідуванням час та дату, однак не пізніше 11.04.2025, вирішив шляхом надання вказівок як керівник своїм підлеглим, здійснити відчуження ділової деревини класів А,В,С на користь третіх осіб, під виглядом продажу даної деревини як дров`яної, яка є значно дешевша, суб`єктам господарської діяльності, які не мають законних підстав та відповідних договорів на придбання зазначеної ділової деревини.

На території кварталу 33 виділу 18 ділянки 5 лісництва ім. Мауера Берегівського надлісництва, згідно лісорубного квитка № 0275 від 04.03.2025 проводилась суцільно-лісочна рубка із якої в подальшому в ході розробки здійснювалась реалізація лісопродукції, в тому числі класів А,В,С,D суб`єктам господарської діяльності, згідно попередньо укладених у встановленому порядку договорів та угод (додаткових угод).

У подальшому ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного плану, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, однак не пізніше 11.04.2025 залучив до протиправної схеми свого знайомого ОСОБА_7 , який є його родичем та керівником ТОВ «Удут-Транс», підприємство якого надає послуги з приводу навантаження лісопродукції на вантажні транспортні засоби, з метою здійснення організації навантаження ділової деревини із кварталу 33 виділу 18 ділянки 5 лісництва ім. Мауера Берегівського надлісництва.

Надалі ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою надання своїм протиправним діям законного вигляду, та відповідного документального підтвердження відчуження деревини, як ділової деревини (нижчого класу, класу D), у період дня 11.04.2025, перебуваючи у своєму службовому кабінеті Берегівського надлісництва, що

-3-

за адресою: с. Яноші, вул. Головна, 50 А, Берегівського району Закарпатської області, у телефонному режимі надав вказівку своєму підлеглому помічнику лісничого лісництва ім. Мауера Берегівського надлісництва ОСОБА_8 (на вказаний період виконував обов`язки лісничого лісництва ім. Мауера Берегівського надлісництва), здійснити відвантаження ділової деревини класів А, Б та С породи Дуб із кварталу 33 виділу 18 ділянки 5 лісництва ім. Мауера Берегівського надлісництва підприємству ТзОВ НПП «СІРІОН», яке уповноважене згідно відповідних договорів (угод) на придбання у Берегівському надлісництві деревини класу D.

ОСОБА_6 з метою прикриття протиправної діяльності та можливості здійснення перевезення деревини по території Закарпатської області, надав вказівку ОСОБА_9 здійснити документальне оформлення відпуску деревини на ТзОВ НПП «СІРІОН», як класу D, так як останнє має право на придбання саме даного класу деревини.

Однак, помічник лісничого ОСОБА_9 , у той же час, перебуваючи на території кварталу 33 виділу 18 ділянки 5 лісництва ім. Мауера Берегівського надлісництва, та здійснюючи законний відпуск лісопродукції спільно із майстром по лісозаготівельних роботах лісництва ім. Мауера Берегівського надлісництва ОСОБА_10 , спільно категорично відмовились виконувати злочинну вказівку начальника надлісницта ОСОБА_6 , при чому вказали останньому про протиправність даних дій, так як ТзОВ НПП «СІРІОН» не має дозволу та прав на отримання, придбання деревини класів А, В та С.

У подальшому, того ж дня ОСОБА_6 спільно із невстановленими на даний час особами, організував та забезпечив прибуття вантажного автомобіль марки «Volvo», д. н. з. НОМЕР_1 із причепом марки «КRОNЕ», д. н. з. НОМЕР_2 , який перебуває у володінні та користуванні фізичної особи-підприємці ОСОБА_11 , до місця завантаження деревини, а саме території верхнього складу лісництва ім. Мауера, куди розміщувалась зрубана лісопродукція із кварталу 33 виділу 18 ділянки 5 лісництва ім. Мауера Берегівського надлісництва.

У подальшому, того ж дня, ОСОБА_6 , не зважаючи, що його підлеглі відмовились виконувати його незаконну вказівку та здійснювати документальне оформлення відвантаження зазначеної ділової деревини та фактичне відвантаження, надав вказівку ОСОБА_12 здійснити організацію завантаження лісопродукції із кварталу 33 виділу 18 ділянки 5 лісництва ім. Мауера Берегівського надлісництва, класу А, В, С та В на транспортний засіб марки «Volvo», д. н. з. НОМЕР_1 із причепом марки «КRОNЕ», д. н. з. НОМЕР_2 .

У свою чергу, ОСОБА_12 , діючи за вказівкою та дозволом начальника Берегівського надісництва ОСОБА_6 та діючи на користь останнього, шляхом використання належної йому спецтехніки (маніпулятор) для завантаження та розвантаження лісопродукції під керуванням найманого працівника ОСОБА_13 , здійснив організацію навантаження лісопродукції класу А, В та С загальною кубомасою 17,05 м.куб із кварталу 33 виділу 18 ділянки 5 лісництва ім. Мауера Берегівського надлісництва на транспортний засіб марки «Volvo», д. н. з. НОМЕР_1 із причепом марки «КRОNЕ», д. н. з. НОМЕР_2 .

В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність та з метою реалізації свого злочинного плану шляхом реалізації вказаної лісопродукції класів А, В, С під виглядом деревини класу D на свою користь та користь третіх осіб, спільно із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, організував незаконне перевезення вказаної лісопродукції до території підприємства ТОВ «Сітка Захід Україна», , що за адресою: м. Мукачево, вул. Івана Франка бічна, 46, Закарпатської області.

-4-

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що раніше до призначення на посаду начальника надлісництва, ОСОБА_6 займався підприємницькою діяльністю у сфері реалізації лісопродукції, відповідно близько двох років тому, точної дати та часу не встановлено, однак не пізніше 15.03.2023, організував створення та реєстрацію підприємства ТОВ «Євро Холдинг», , основним видом діяльності якого є оптова торгівля деревиною та ін. (квед 46.73), залучивши формально власником ОСОБА_14 , та у подальшому 02.07.2024 залучено уповноважену особу, тобто директора ОСОБА_15 , які фактично (як засновник та директор) не здійснювали будь яку господарську діяльність вказаного підприємства, а фактично організацією даного підприємства займався ОСОБА_6 .

17.04.2025 ОСОБА_6 з метою доведення свого злочинного плану, та отримання неправомірної вигоди у вигляді придбання вказаної деревини на свою користь та спільну користь інших співучасників злочинної схеми, а також з метою подальшої її реалізації (продажу), залучив до злочинної діяльності свого знайомого ОСОБА_16 з метою організації та підготовки останнім відповідних товарно-транспортних накладних на попередньо незаконно відчужену лісопродукцію у вигляді колод деревини породи Дуб у кількості 17,05 м.куб класів А, В, С, D а також з метою підшукання покупців даної лісопродукції.

Надалі, ОСОБА_17 , діючи за вказівкою ОСОБА_6 та діючи на користь останнього, організував та підготовив товарно-транспортну накладну № 18 від 17.04.2025, згідно якої вантажовідправником є ТОВ «Євро Холдинг», а вантажоодержувачем являється ТОВ «ДІП-РУТС», , та останньому відвантажено вказану лісопродукцію. Надалі вказану ТТН було передано водієві транспортного засобу марки «Volvo», д. н. з. НОМЕР_1 із причепом марки «КRОNЕ», д. н. з. НОМЕР_2 , ОСОБА_18 для здійснення безпосереднього перевезення до ТОВ «ДІП-РУТС».

Після організації документального оформлення ТТН, в другій половині дня 17.04.2025 перевізником ФОП ОСОБА_19 та водієм ОСОБА_20 було організовано перевезення вказаної лісопродукції за допомогою вказаного вантажного автомобіля із ТОВ «Сітка Захід Україна», , що за адресою: м. Мукачево, вул. Івана Франка бічна, 46, Закарпатської області, до м. Луцьк Волинської області, однак близько 22 год транспортний засіб марки «Volvo», д. н. з. НОМЕР_1 із причепом марки «КRОNЕ», д. н. з. НОМЕР_2 , було затримано правоохоронцями на автодорозі М06 «Київ-Чоп» на станції поста поліції в с. Нижні Ворота Мукачівського району.

Загальна вартість лісопродукції породи Дуб у кількості 17,05 м.куб класів А, В, С та D, яку 11.04.2025 начальник Берегівського надлісництва ОСОБА_6 незаконно розпорядився відвантажити із кварталу 33 виділу 18 ділянки 5 лісництва ім. Мауера Берегівського надлісництва суб`єктам господарювання, які не мали законних підставі на придбання даного сорту деревини, становить 922649,44 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи службовою особою правоохоронного органу, зловживаючи своїм службовим становищем шляхом перевищення своїх повноважень, діючи умисно, у період із 11.04.2025 по 17.04.2025, організував незаконну реалізацію, продаж лісопродукції породи Дуб у кількості 17,05 м.куб класів А, В та С із кварталу 33 виділу 18 ділянки 5 лісництва ім. Мауера Берегівського над лісництва суб`єктам господарювання, чим філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» заподіяно матеріальну шкоду у сумі 922649,44 грн, що відповідно до примітки ст. 364 КК України, є тяжкими наслідками.

26.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

-5-

Необхідність застосування щодо ОСОБА_21 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких корупційних злочинів, за яке йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, та наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_21 , знаходячись на волі та передбачаючи можливість призначення йому реальної міри покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, заявників та інших учасників у кримінальну провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. У зв`язку з чим, слідчий вважає, що тяжкість та специфіка кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного ОСОБА_21 свідчать про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_21 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказала на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також, слідчим суддею встановлено ризики переховування від слідства та суду, оскільки у разі визнання винуватим, ОСОБА_21 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, та це може стимулювати підозрюваного до переховування від органу досудового розслідування, а також можливого незаконного впливу на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. При цьому, слідчим суддею визнано недоведеним ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. Також слідчим суддею враховано дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, одружений, має ряд захворювань, постійне місце проживання та місце роботи, на утриманні неповнолітню дитину 2013 року. Таким чином, слідчий суддя прийшла до переконання, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час без застосування електронного засобу контролю, може повною мірою запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, сторона обвинувачення, вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Слідчий суддя не врахувала достатньою мірою обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, яка на даний час повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, тяжкість кримінального правопорушення, у якому останній підозрюється, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким можливо запобігти лише шляхом застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також просить врахувати, що підозрюваний працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його триманню під вартою, не страждає, даних, які б вказували на неможливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді. Від них не

-6-

надходило клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги, натомість від прокурора та захисника надійшли клопотання, у яких вказується на можливість розгляду апеляційної скарги без участі сторін захисту та обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.06.2025 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні Шостого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відомості про яке 18.04.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080.

26.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

27.06.2025 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби без застосування електронного засобу контролю на строк, до 22.08.2025.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити

-7-

в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів уважає, що з урахуванням обставин кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшла вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний час доби. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

-8-

Слідчий суддя поклала на ОСОБА_6 й певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першим викликом із встановленою періодичністю на визначений ними час; не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, у період доби з 22 год по 06 год; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Також приймається до уваги і те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, має ряд захворювань, постійне місце проживання та місце роботи, на утриманні неповнолітню дитину 2013 року.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який на думку колегії суддів є

-9-

співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав уважати його м`яким, не має.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_22 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.06.2025 щодо ОСОБА_5 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді