Справа № 125/2142/24
Провадження №11-сс/801/329/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Питель
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчої судді Барського районного суду Вінницької області від 27 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181 680 грн. до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарівці Барського району Вінницької області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не працює, розлучений, місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 19.11.2014 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України до десяти років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 03.11.2023,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчою суддею обставини

Старший слідчий СВ Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України. Клопотання обґрунтоване тим, що 15.10.2024 ОСОБА_7 , перебуваючи у одній з кімнат будинку знайомої ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , на дивані побачив мобільний телефон марки «NOKIA», моделі «С22», ІМЕІ НОМЕР_1 , із сім картою оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 , який є фінансовим мобільним номером банківського рахунку ОСОБА_9 AT «Ощадбанк» НОМЕР_3 . У ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7» AT «Ощадбанк», яка є системою, призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками AT «Ощадбанк», у тому числі електронними платежами, а також який згідно із Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою. Так, ОСОБА_7 встановив сім-карту оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 , який є фінансовим мобільним номером банківського рахунку ОСОБА_9 AT «Ощадбанк», у власний мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi Note 8», IMEI НОМЕР_4 та за допомогою вказаного мобільного телефону, завантаживши додаток «Ощад 24/7», отримав доступ до веб-банкінгу ОСОБА_9 , а саме ввів номер мобільного телефону останньої НОМЕР_2 , за яким закріплений банківський рахунок AT «Ощадбанк» НОМЕР_3 , та здійснив подальшу ідентифікацію входу до мобільного додатку «Ощад 24/7», тим самим здійснив несанкціонований вхід до особистого кабінету останньої у автоматизованій системі дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7» AT «Ощадбанку». У подальшому, ОСОБА_7 у період часу з 06:27 по 22:31 15.10.2024 здійснював неодноразові входи до платіжного застосунку «Ощад 24/7» та перекази, тим самим несанкціоновано втручався у роботу автоматизованої банківської системи «Ощад 24/7» AT «Ощадбанку».

Крім цього, 15.10.2024 о 06:27, під час дії воєнного стану в Україні, перебуваючи у одній з кімнат будинку за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , маючи умисел на крадіжку чужого майна, за допомогою належного йому мобільного телефону марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 8», IMEI НОМЕР_4 , здійснив вхід у мобільний додаток «Ощад 24/7» AT «Ощадбанку» та отримав доступ до банківського рахунку НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 . У подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що на вказаному банківському рахунку зберігаються грошові кошти, умисно, таємно, повторно, викрав грошові кошти шляхом переказу із банківського рахунку НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , на банківську карту свого знайомого ОСОБА_10 з подальшим зняттям грошових коштів, а саме: 15.10.2024 о 16:30 на картку AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 у сумі 5000 грн та о 17:18 у сумі 9000 грн. Викраденими коштами ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 14000 гривень.

Крім цього, 16.10.2024, більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_7 , який перебував у місті Хмельницький у районі вулиці Зарічанська біля будинку № 7, та зберігав при собі сім-карту оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 , який є фінансовим мобільним номером банківського рахунку ОСОБА_9 AT «Ощадбанк» НОМЕР_3 , виник умисел, спрямований на повторне несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7» AT «Ощадбанк», яка є системою, призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками AT «Ощадбанк», у тому числі електронними платежами, а також який згідно із Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою. Так, ОСОБА_7 встановив сім-карту оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_6 , який є фінансовим мобільним номером банківського рахунку ОСОБА_9 AT «Ощадбанк», у власний мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi Note 8», IMEI НОМЕР_4 та за допомогою вказаного мобільного телефону, через мобільний додаток «Ощад 24/7», отримав доступ до веб-банкінгу ОСОБА_9 , а саме ввів номер мобільного телефону останньої « НОМЕР_2 », за яким закріплений банківський рахунок AT «Ощадбанк» НОМЕР_3 та здійснив подальшу ідентифікацію входу до мобільного додатку «Ощад 24/7», тим самим здійснив несанкціонований вхід до особистого кабінету останньої у автоматизованій системі дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7» AT «Ощадбанку». У подальшому, ОСОБА_7 у період часу з 03:28 по 14:09 16.10.2024 здійснював неодноразові входи до платіжного застосунку «Ощад 24/7» та перекази, тим самим несанкціоновано втручався у роботу автоматизованої банківської системи «Ощад 24/7» AT «Ощадбанку».

Крім цього, 16.10.2024 о 03:28, під час дії воєнного стану в Україні, перебуваючи у м. Хмельницький по вул. Зарічанська біля будинку № 7, ОСОБА_7 , маючи умисел на крадіжку чужого майна, за допомогою належного йому мобільного телефону марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 8», IMEI НОМЕР_4 , здійснив вхід у мобільний додаток «Ощад 24/7» AT «Ощадбанку» та отримав доступ до банківського рахунку НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 . У подальшому, ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що на вказаному банківському рахунку зберігаються грошові кошти, умисно, таємно, повторно, викрав грошові кошти шляхом переказу із банківського рахунку НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , на банківську карту свого знайомого ОСОБА_10 з подальшим зняттям грошових коштів, а саме: 16.10.2024 о 08:27 на картку AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 у сумі 20000 грн; о 08:28 у сумі 20000 грн; 08:28 у сумі 21000 грн; о 12:45 у сумі 4000 грн. Викраденими коштами ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 65000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, вчинене повторно; ч. 1 ст. 361 КК України, тобто несанкціоноване втручання у роботу інформаційних (автоматизованих) систем; ч. 2 ст. 361 КК України, тобто несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчинене повторно.

27.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.

У клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, не має сталих соціальних зв`язків, ніде не працює, не одружений, не має постійного джерела прибутку, тому, за наявності нагоди може залишити межі м. Жмеринки Вінницької області, оскільки останнього нічого не стримує;

- незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 відомі їх дані та місце проживання, перебуваючи на волі при нагоді буде незаконно впливати на них, що у свою чергу відповідно до діючого кримінального законодавства кваліфікується як злочин, тобто ОСОБА_7 може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку сторони обвинувачення даний ризик доводиться тим, що ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим на початому не зупинився, висновків для себе не зробив та вчинив нові, умисні злочини, що свідчить про схильність останнього до вчинення нових кримінальних правопорушень.

На переконання слідчого, інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчої судді Барського районного суду Вінницької області від 27 березня 2025 року - задоволено клопотання слідчого. Застосовано до ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів. Визначено розмір застави у даному кримінальному провадженні - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181680 грн (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят гривень). У разі сплати застави, покладено на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого; не відлучатися з м. Жмеринки Вінницької області (де має зареєстроване місце проживання) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні. Визначено строк дії ухвали 60 днів. Закінчення дії ухвали визначено 25.05.2025.

Постановляючи судове рішення, слідча суддя врахувала: обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкість, особу підозрюваного, який міцних соціальних зв`язків не має, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Окрім того, слідча суддя з урахуванням вимог, установлених ч. 5 ст. 182 КПК України, визначила підозрюваному розмір застави 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181680 гривень (3028 грн * 60), яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчої судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказує, що оголошена підозра необґрунтована, оскільки 15.10.2024, у час вчинення інкримінованого злочину, він знаходився в м. Хмельницькому за своїм місцем проживання АДРЕСА_4 і не міг вчинити крадіжку в с. Шпирки Жмеринського району Вінницької області. Щодо переказів коштів за допомогою його смартфона, то він пояснив, що свій смартфон давав знайомим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на їх прохання, коли вони жили в готелі м. Хмельницького і вони здійснювали перекази. Зазначене підтверджується заявою потерпілої, згідно з якою у вчиненні злочину вона підозрює іншу особу (його брата).

Також посилається на те, що слідчим не доведено необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу, не надано жодного доказу, що підтверджує вказані в клопотанні ризики.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки не отримав повного тексту ухвали, а лише отримав короткий текст ухвали, тому не ознайомлений з мотивами із яких виходила слідча суддя, обираючи йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, наведених у ній.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, перевіривши матеріали судового провадження та апеляційні доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як убачається з матеріалів судового провадження, рішення слідчою суддею постановлено за участі підозрюваного ОСОБА_7 , який отримав лише копію вступної та резолютивної частини ухвали, копію повного тексту ухвали підозрюваному вчасно не було вручено. Також він не знав мотивів з яких виходила слідча суддя, постановляючи оскаржуване рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді підозрюваним, який перебуває під вартою, пропущено з поважних причин, а тому вимоги ОСОБА_7 щодо поновлення строку апеляційного оскарження підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статей 177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За вимогами ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги підозрюваного, висновки слідчої судді та матеріали, долучені до клопотання слідчого, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчою суддею дотримані належним чином.

Доводи підозрюваного, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 містить відомості, зокрема зміст підозри, правову кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється останній, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується, зокрема: протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_9 ; протоколом повторного допиту потерпілої, відповідно до якого ОСОБА_9 більш детально повідомила обставини подій, які мали місце 15.10.2024; протоколом огляду матеріалів, які було отримано від АТ «Ощадбанк» на підставі ухвали Барського районного суду Вінницької області № 125/2142/24 (1-кс/125/356/2024) про тимчасовий доступ до документів, та які знаходилися на СD-накопичувачі, про що складено протокол огляду; протоколами допиту свідків, які вказали на причетність ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень та спричинення шкоди потерпілій ОСОБА_13 ; протоколами огляду матеріалів, які було отримано від АТ КБ «Приватбанк» на підставі ухвали Барського районного суду Вінницької області № 125/2142/24 (1-кс/125/355/2024) про тимчасовий доступ до документів, та які знаходилися на СD-накопичувачі, про що складено відповідний протокол; протоколом огляду телефону ОСОБА_10 у присутності понятих надав для огляду свій телефон «Vrihertz»; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 21.11.2024, відповідно до якого ОСОБА_10 впізнав особу на фотознімку № 4 та вказав, що це його знайомий ОСОБА_14 , який 15 та 16 жовтня 2024 року перерахував на його банківські картки близько 80000 грн та після того як свідок зняв кошти у банкоматах, ОСОБА_15 забрав вказані кошти собі; та відповідно до якого ОСОБА_10 впізнав особу на фотознімку № 4 та вказав, що на ньому зображений ОСОБА_16 , який був присутній під час того як ОСОБА_17 та 16 жовтня 2024 року перерахував на його банківські картки грошові кошти близько 80000 грн та після того як вони зняли вказані кошти ОСОБА_15 забрав їх собі; протоколом огляду матеріалів, які було отримано від ПрАТ «Київстар» за результатами тимчасового доступу до документів, та які знаходяться на СD-R накопичувачі щодо інформації за номерами оператора «Київстар»: НОМЕР_7 , НОМЕР_2 , та з IMEI НОМЕР_4 , згідно з даними яких у сукупності з даними довідок ГУНП у Вінницькій області свідчать про перебування мобільного телефону, яким користується ОСОБА_7 , у місці вчинення кримінальних правопорушень, що спростовує заперечення підозрюваним цих обставин.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Отже, на даній стадії слідчий суддя та апеляційний суд не повинен керуватись стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки стадія досудового розслідування ще триває і здійснюється збір доказів та фіксування певних обставин, для забезпечення цього, зокрема і застосовуються запобіжні заходи.

Таким чином, долучені до клопотання слідчого докази дають підстави для висновку, що дії ОСОБА_7 містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.

Матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, оскільки наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання, у тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, згідно з підозрою.

Отже, слідча суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробила сторона обвинувачення стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановила. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому посилання підозрюваного на необґрунтованість повідомленої підозри слід визнати безпідставними. Натомість доводи підозрюваного про те, що він не перебував у м. Бар під час вчинення інкримінованих правопорушень спростовуються показами потерпілої, свідків та результатами тимчасового доступу до документів, та які знаходяться на СD-R накопичувачі щодо інформації за номерами оператора «Київстар»: НОМЕР_7 , НОМЕР_2 , та з IMEI НОМЕР_4 , згідно з даними яких у сукупності з даними довідок ГУНП у Вінницькій області свідчать про перебування мобільного телефону, яким користується ОСОБА_7 , у місці вчинення кримінальних правопорушень, що спростовує заперечення підозрюваним цих обставин.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Перевіривши доводи апеляційної скарги про те, що заявлені ризики не доведені стороною обвинувачення, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними. Висновки слідчої судді щодо існування заявлених ризиків є належним чином мотивованими, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, стосовно підозрюваного існує обґрунтована підозра у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України, які за правилами ст. 12 КК є тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років та від п`яти до восьми років, що саме по собі може спонукати останнього до спроби уникнути ймовірного покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів зважає на те, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що існує достатня ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою зміни їх показів.

Щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, то в цій частині колегія суддів також вважає обґрунтованими і мотивованими висновки слідчої судді про його існування, з огляду на відомості про особу підозрюваного, який є раніше судимим за злочини проти власності, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення проти власності.

Суд апеляційної інстанції, як і слідча суддя, ураховує також дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків і офіційного місця роботи, постійного джерела доходу, тяжкість ймовірного покарання у разі визнання його винуватим, з огляду на обставини скоєного кримінального правопорушення, вчинення якого йому інкримінується, та вважає, що застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і достатнім для нівелювання заявлених ризиків.

Також, на переконання апеляційного суду, слідча суддя обґрунтовано визначила підозрюваному заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181680 гривень (3028 грн * 60), у межах, встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України, що відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить досягнення її мети, адже розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неврахування слідчою суддею стану здоров`я підозрюваного, то вони безпідставні.

Стороною захисту ні пі час розгляду клопотання слідчого, ні під час розгляду апеляційної скарги не надано медичні документи про те, що підозрюваний не може утримуватись за станом здоров`я в умовах слідчого ізолятора.

Крім того, для надання медичної допомоги особам, які перебувають під вартою створена Державна установа «Центр охорони здоров`я ДКВС України». Відповідно до порядку надання медичної допомоги зазначеним особам у закладах охорони здоров`я ДКВС надаються екстрена медична допомога, первинна медична допомога, спеціалізована (вторинна) медична допомога. Медична допомога вказаним особам у закладах охорони здоров`я ДКВС надається відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством. Екстрена медична допомога особам, які перебувають під вартою у закладах охорони здоров`я ДКВС надається відповідно до Закону України "Про екстрену медичну допомогу" та Порядку надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 року. А тому при наявності певних захворювань та необхідності отримання лікування ОСОБА_7 має можливість отримати таке лікування у відповідних закладах охорони здоров`я.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги підозрюваного щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчій судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала слідчої судді постановлена з належним дотриманням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим апеляційну скаргу підозрюваного слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчої судді - без змін.

Керуючись ст. 132, 176, 177, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

постановив:

Поновити підозрюваному ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчої судді Барського районного суду Вінницької області від 27 березня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3