Справа № 341/164/25
Провадження № 1-в/610/116/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2025 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 17)" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироків стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Байдовка Старобільського району Луганської області, громадянина України, який зареєстрований в с. Малохатка Старобільського району Луганської області проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

засудженого 09.04.2025 Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5-ти років 2-х місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, шляхом приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2022, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці,

початок строку: 09.04.2025, кінець строку: 09.06.2030,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2025 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 17)" про вирішення питання щодо приведення вироків Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09.04.2025 та від 16.11.2022 стосовно засудженого ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 засуджений вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09.04.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5-ти років 1-го місяця позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного вироком від 09.04.2025, приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2022, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України, за кримінальні правопорушення, вчинені 05.07.2022, 12.07.2022 та 13.07.2022, та якими було завдано матеріальну шкоду у сумі 533 грн, 767 грн та 767 грн відповідно за кожним епізодом, що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що застосовується в частині кваліфікації кримінальних правопорушень.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення.

Вищенаведене стало підставою для звернення ДУ "ПВК (№ 17)" до суду з цим поданням.

Представник ДУ "ПВК (№ 17)" в судове засідання не прибув, матеріали справи містять заяву про розгляд подання за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_4 подала заяву, в якій зазначила, що проти задоволення подання ДУ "ПВК (№ 17)" не заперечує, просила розглядати справу за її відсутності.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не доставлений, подав заяву про розгляд подання за його відсутності, від проведення судового в режимі відеоконференції відмовився.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2022 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Вирок набрав законної сили 19.12.2022.

Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09.04.2025 ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5-ти років 1-го місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2022, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.

Вирок набрав законної сили 16.05.2025.

Сума завданої ОСОБА_3 матеріальної шкоди за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2022 становить: 533 грн (І епізод від 05.07.2022), 767 грн (ІІ епізод від 12.07.2022), 767 грн (ІІІ епізод від 13.07.2022).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі Закон № 3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2022 убачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 вчинив 05.07.2022, 12.07.2022 та 13.07.2022. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком становить 533 грн, 767 грн та 767 грн відповідно до кожного епізоду.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 240,5 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 у 2022 році кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2 481 грн (1 240,50?2=2 481).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість викраденого шляхом шахрайства ОСОБА_5 05.07.2022, 12.07.2022 та 13.07.2022 майна становила 533 грн, 767 грн та 767 грн відповідно, тобто сума завданої шкоди за кожним епізодом була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2022 році 2 481 грн, то суд вважає, що вчинені ОСОБА_3 05.07.2022, 12.07.2022 та 13.07.2022 діяння не підпадають під кримінально карані, передбачені Особливою частиною КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 17)" в частині приведення вироків Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2022 та від 09.04.2025 стосовно засудженого ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначених вказаними вироками покарань.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 5, 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ч. 5 підрозділом 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 17)" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, стосовно засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2022 за ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити ОСОБА_3 від остаточного покарання, призначеного на підставі ст. 71 КК України вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09.04.2025, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09.04.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Ухвала в частині звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначених покарань підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1