Справа № 307/2516/25
Провадження № 1-кс/307/429/25
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою
12 липня 2025 року м. Тячів
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, особою з інвалідністю ІІІ групою, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
в с т а н о в и л а:
Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 12 липня 2025 року звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 11 липня 2025 року, приблизно о 04 год. 15 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «Land Rover», моделі «Range Rover», номерний знак « НОМЕР_1 », приїхав до проїзної частини дороги біля дворогосподарства АДРЕСА_2 , де проживає потерпілий ОСОБА_7 , який в цей час знаходився на подвір`ї вказаного домоволодіння.
В ході телефонної розмови з ОСОБА_5 потерпілий повідомив підозрюваного, що їде поговорити із ним і вирішити спірні питання, які між ними виникли з приводу побутових потреб, при цьому ОСОБА_5 побачивши, що на подвір`ї ходить ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з мотиву помсти останньому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті спричинення смерті ОСОБА_7 , дістав вогнепальну зброю невстановленої марки та моделі і просунувши її через спущене скло зі сторони водія автомобіля марки «Land Rover», моделі «Range Rover», номерний знак « НОМЕР_1 », здійснив один прицільний постріл у бік ОСОБА_7 , при цьому побачивши, що він влучив у область ніг останнього, не припиняючи свої протиправні дії направлені на позбавлення життя потерпілого здійснив, ще один прицільний постріл у його напрямок, чим спричинив реальну загрозу для його життя, при цьому внаслідок пострілів з рушниці ОСОБА_5 влучив в обидві гомілки ОСОБА_7 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді множинних поранень обох гомілок (тілами метальної цільності), у зв`язку з чим ОСОБА_5 , маючи на меті вбити ОСОБА_7 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як ОСОБА_7 сховався у підвальне приміщення будинку за вказаною адресою, при цьому ОСОБА_5 переклав вогнепальну зброю на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля і покинув місце події у невідомому напрямку.
Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у незакінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині.
11 липня 2025 року о 14 год. 37 хв. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208, 615 КПК України та йому належним чином вручено повідомлення про підозру, у зв`язку із чим ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного в рамках даного кримінального провадження.
Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочини, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, і відповідно до вимог п.4) ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він є особою з інвалідністю ІІІ групи та у період 2022-2025 років неодноразово перетинав державний кордон України на законних підставах, що підтверджується інформацією з системи «Аркан»; може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, допитаних на стадії досудового розслідування, які не допитані у ході судового розгляду та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім цього, слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , оскільки, враховуючи спосіб вчинення злочину, воно викликало особливий суспільний резонанс, висвітлення в засобах масової інформації, тому тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , є виправданим.
Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується.
Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження
Враховуючи п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України просив не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_5 вчинив насильницький злочин відносно потерпілого ОСОБА_7 .
Під час розгляду вказаного клопотання прокурор Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 в обґрунтування клопотання посилався на викладені у ньому обставини та доповнив, що оскільки підозрюваний ОСОБА_5 постійно виїжджає за кордон, то у випадку обрання слідчим суддею іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, він може покинути територію країни та переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 заперечила щодо задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що дане кримінальне правопорушення має невідповідну кваліфікацію, оскільки ОСОБА_5 не мав на меті позбавити життя потерпілого, оскільки постріли були здійснені не у життєво важливі органи, наявні поранення ОСОБА_7 не є небезпечними для життя та не призвели до тяжких наслідків; ризики заявлені прокурором не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_5 не збирається жодним чином перешкоджати досудовому розслідуванню, навпаки згідний такому сприяти, у зв`язку із чим, просила врахувати його міцні соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання та просила обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави, та врахувати, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, є особою з інвалідністю ІІІ групи та має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, на підтвердження чого долучила свідоцтво про одруження, народження дітей, посвідчення особи з інвалідністю та довідку про склад сім`ї. Також додала, що підозрюваний щиро розкаюється у вчиненому і прагне відшкодувати потерпілому всі витрати, які той понесе на лікування.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав свого захисника та додав, що щиро розкаюється у вчиненому, просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, під час вчинення злочину він перебував у емоційно нестабільному стані, дуже хвилювався, через сварку із потерпілим, який вимагав у нього 6 тисяч доларів США, він майже не пригадує деталі події через сильне хвилювання.
Також ОСОБА_5 підтвердив, що він дійсно виїжджає за кордон, так як займається перевезенням людей до Чеської Республіки, оскільки є особою з інвалідністю ІІІ групи та має відстрочку від військової служби за законом.
Дослідивши обставини клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною другою цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
За правилами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Із матеріалів кримінального провадження, наданих прокурором, видно про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у незакінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині.
11 липня 2025 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 і ч.1 ст. 115 КК України (а. с. 5- 8 ).
11 липня 2025 року о 14 год. 37 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України (а. с. 12, 13).
Із рапорту події від 11 липня 2025 року відомо, що 11.07.2025 о 04 год. 54 хв. отримано та зареєстровано заяву на підставі повідомлення зі служби 102 про те, що диспетчер швидкої медичної допомоги повідомила, що за адресою: АДРЕСА_2 у чоловіка ОСОБА_8 прострілені обидві ноги, стікає кров`ю; ноги йому прострелив знайомий із с. Крива на ім`я ОСОБА_9 , який стріляв із пістолета травматичного.
У результаті відпрацювання встановлено, що 11 липня 2025 року, приблизно о 04 год. 15 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи із ОСОБА_7 у неприязних відносинах, за попередньою із ним домовленістю приїхав до дворогосподарства АДРЕСА_2 , на автомобілі марки «Land Rover», моделі «Range Rover», номерний знак « НОМЕР_1 », не виходячи із салону діючи з прямим умислом, з метою заподіяння смерті людини, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, здійснив постріли у сторону ОСОБА_7 , після чого поїхав у невідомому напрямку. ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді множинних поранень обох гомілок (тілами метальної цільності), а також пошкодження задньої лівої частини автомобіля марки «Ауді», моделі «А4», номерний знак НОМЕР_2 , таким чином, ОСОБА_5 , не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки, внаслідок надання потерпілому медичної допомоги останній залишився живим (а. с. 14 - 15).
Із протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 відомо, що він перебуває із ОСОБА_5 , на прізвисько « ОСОБА_10 », у тривалих неприязних відносинах через його рідного брата ОСОБА_7 ОСОБА_11 , які виникли приблизно два місяці тому назад. Подія виникла, тоді коли він разом із своїм братом був у закладі кафе ОСОБА_5 , яке знаходиться у нього вдома. Брат сказав щось про те, що ОСОБА_5 не взяв його передачу, коли він його просив із Чехії привезти, і це в той час почув сам ОСОБА_5 , якого брат ОСОБА_11 знав тільки візуально, і тоді потерпілий сказав братові, що вони саме у нього вдома і це його кафе, і тоді між ОСОБА_11 і ОСОБА_5 виникла словесна сварка, яка переросла у словесний конфлікт, через що ОСОБА_5 почав погрожувати потерпілому та його брату ОСОБА_11 , що він із ними розбереться.
ОСОБА_5 після цієї події весь час їх шукав та погрожував фізичною розправою, телефонував їм та сказав, що вони великі вороги, яким він помститься за те, що ОСОБА_11 , обізвав його нецензурними словами, образив та принизив, перебуваючи у нього в будинку, а саме, у закладі - кафе, і з того часу ОСОБА_5 ніяк його не залишав і приблизно чотири рази приходив до нього додому із фізичними погрозами.
11.07.2025, приблизно о 04 год. 15 хв. ОСОБА_5 особисто приїхав на своєму автомобілі марки «Рендж Ровер», номерний знак НОМЕР_3 , синього кольору, до його, потерпілого, дворогосподарства і, перебуваючи за кермом, із спущеного зі сторони водія вікна, здійснив два постріли у його сторону із невідомого для нього предмета, схожого на зброю, коли потерпілий вийшов на подвір?я свого будинку і збирався наблизитися до нього, так як потерпілий запросив ОСОБА_5 вийти з автомобіля, але він просто сказав якісь слова у сторону ОСОБА_7 , які саме точно не пригадує, і при цьому направив на нього зброю, з якої здійснив два постріли, при цьому його обличчя він бачив добре, так як на електроопорі світив вуличний ліхтар. Потерпілий не здивувався, що ОСОБА_5 приїхав до нього додому, оскільки до події вони неодноразово розмовляли по телефону і під час погроз у його сторону, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_5 , що чекає його у себе вдома і що не закриває ворота (а. с. 18 - 20)
Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 липня 2025 року, проведеного у присутності двох понятих вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу чоловічої статі, а саме ОСОБА_12 , який здійснив у його сторону два постріли з невідомої зброї (а. с. 21, 22).
Із протоколу допиту свідка ОСОБА_13 відомо, що 11.07.2025 о 04 год. 21 хв., йому на мобільний телефон зателефонував сусід ОСОБА_5 , однак слухавку підняла дружина ОСОБА_14 . У ході телефонної розмови ОСОБА_5 попросив, щоб вона передала йому слухавку так як він хоче йти до ОСОБА_8 , оскільки в них виник конфлікт, та хоче, щоб він пішов з ним в якості свідка, на що його дружина повідомила, що вона також іде разом з ним. Після даної розмови вони з дружиною вийшли на вулицю та пішли до ОСОБА_5 додому. Прийшовши до нього додому, вони зайшли на територію дворогосподарства, де побачили дружину ОСОБА_15 , а саме ОСОБА_16 , яка на запитання, що трапилось, повідомила, що в них був ОСОБА_7 , та на це вийшов ОСОБА_9 і сказав, що хоче йти помиритись до ОСОБА_17 і йому потрібні свідки, так як не хоче зайвих конфліктів, нащо вони погодилися та сівши до автомобіля ОСОБА_18 , марки Лендровер, поїхали до ОСОБА_17 додому та по дорозі ОСОБА_9 мав з ним розмову, однак хто саме та кому зателефонував свідок не помітив.
Так, в ході телефонної розмови ОСОБА_17 сказав ОСОБА_15 , щоб він приїжджав до нього додому та вони вийдуть на дорогу. Приїхавши до ОСОБА_17 додому, ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_17 та повідомив, що він вже біля нього, нащо останній повідомив, щоб він заходив в середину, однак свідок сказав ОСОБА_15 , щоб він сидів в автомобілі, а він сам піде перший та поговорить із ОСОБА_19 , так як свідок не хотів, щоб між ними був конфлікт, після чого він разом з дружиною вийшли з автомобіля та зайшли в середину дворогосподарства, де свідок почав кликати ОСОБА_17 , нащо останній сказав йому, щоб він заходив в середину літньої кухні, де він знаходився, що свідок і зробив та зайшов туди разом із дружиною; він почав вести розмову з ОСОБА_17 , а саме питати його, що трапилось між ним та ОСОБА_15 ,
на що останній почав висловлювати своє незадоволення діями ОСОБА_15 , однак якими саме пояснити не міг, однак постійно зауважував, що хоче говорити з ОСОБА_15 , так в ході розмови, свідок декілька разів запитував ОСОБА_17 , чи потрібна йому допомога та чи потрібно йому викликати швидку допомогу, однак останній постійно казав, що ні і він хоче говорити лише з ОСОБА_15 , після чого свідок попросив ОСОБА_17 дати йому слово, що між ним і ОСОБА_15 , не буде жодних конфліктів, на що ОСОБА_17 погодився та його дружина покликала ОСОБА_15 в середину будинку. Так, в ході розмови ОСОБА_17 постійно висував претензії ОСОБА_15 , що той винен йому 6 000 доларів США, на що ОСОБА_9 відповідав, що він йому нічого не винен і нічого йому повертати не буде, після чого ОСОБА_17 сказав, що він посадить ОСОБА_15 , і на це свідок його запитав, чи потрібно йому викликати швидку допомогу, на що ОСОБА_17 повідомив, що ні, він сам викличе швидку допомогу та поліцію, після чого ОСОБА_9 вийшов на вулицю, і свідок ще кілька разів запитав ОСОБА_17 , чи потрібна йому яка-небудь допомога, однак останній відмовився, і вони потиснувши один одному руки, та свідок відправився додому.
Приблино о 06 год. їм стало відомо, що ОСОБА_20 шукають працівники поліції через конфлікт, який стався у нього з ОСОБА_17 , перед тим, як ОСОБА_9 зателефонував їм та попросив поїхати з ним до ОСОБА_17 . Зазначив, що на той момент, коли вони розмовляли з Бринзяником, останній був одягнений в одяг і свідок не помітив на ньому жодних тілесних ушкоджень, та про жодні нанесені йому тілесні ушкодження їм не повідомляв (а. с .23, 24)
Свідок ОСОБА_14 надала аналогічні показання (а. с. 25, 26).
Із добровільної згоди ОСОБА_7 від 11 липня 2025 року відомо, що він просив долучити до матеріалів кримінального провадження відеозапис із камер відеоспостереження, розташованих на його будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 47)
Із протоколу огляду речового доказу (відеозапису) від 11 липня 2025 року та ілюстрацій до нього вбачається, що предметом огляду є відеозаписи з камер відеоспостереження по АДРЕСА_2 . Відео під назвою «Відеозапис № l», ємкістю 9,13 МБ (9 575 602 байтів) тривалістю 00 хвилин 26 секунд, на якому видно, що під`їжджає транспортний засіб марки «Рендж Ровер», темного кольору, де чоловік при зупинці, вчиняє з невідомого предмету два постріли, після чого виїжджає. Відео під назвою «Відеозапис №2», ємкістю 2,18 МБ (2 293 722 байтів) тривалістю 00 хвилин 21 секунду, на якому біля воріт зупиняється транспортний засіб марки «Рендж Ровер», темного кольору, після чого з`являється ОСОБА_7 , який йде в бік воріт свого дворогосподарства, де в подальшому з вказаного автомобіля здійснюється постріл в бік ОСОБА_7 , після чого, ОСОБА_7 встає біля дверей будинку, та здійснюється ще один постріл. Відео під назвою «Відеозапис №3», ємкістю 11,9 МБ (12 560 892 байтів) та тривалістю 00 хвилин 36 секунд, на якому зображено будинок АДРЕСА_2 , де до будинку під`їжджає транспортний засіб марки «Рендж Ровер», з номерним знаком НОМЕР_3 , де в подальшому з задньої сторони будинку виходить ОСОБА_7 та з вказаного транспортного засобу здійснюється постріл в сторону ОСОБА_7 , після чого, ОСОБА_7 викрикує «Йди сюда», після чого лунає ще один постріл в сторону ОСОБА_7 , та в подальшому ОСОБА_7 заходить до дверей вказаного будинку, укривається, а транспортний засіб марки «Рендж Ровер» від?їжджає (а. с. 27 - 30).
11 липня 2025 року постановою слідчого ОСОБА_21 носій інформації (оптичний диск), на якому наявні три відеозаписи з камери відео спостереження будинку проживання ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_2 та камер відео нагляду, які розташовані по вулиці проживання ОСОБА_7 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні (а. с. 31)
Із копії паспорта громадянина України, посвідчення серії НОМЕР_4 про те, що ОСОБА_5 є особою з інвалідністю ІІІ групи та інформації про перетин кордону ОСОБА_5 , наданої адміністрацією Державної прикордонної служби України відомо, що ОСОБА_5 у період з 2022 по 2025 року на постійній основі здійснює виїзди та в`їзди з України та в Україну (а. с. 32 - 42)
Із добровільної згоди ОСОБА_5 та протоколу огляду місця події від 11 липня 2025 року відомо, що ОСОБА_5 надав добровільну згоду працівникам поліції на проведення огляду його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та надав дозвіл на проведення обшуку у автомобілі марки «Рендж Ровер», номерний знак НОМЕР_1 ; під час огляду виявлено та вилучено мобільний телефон та автомобіль (а. с. 43 - 45).
11 липня 2025 року постановою слідчого Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 автомобіль марки «RANGE ROVER», номерний знак НОМЕР_1 , який поміщений на арешт майданчику Тячівського РВП та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А14» IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 із сім карткою НОМЕР_7 , який упаковано до спеціального пакету Національна поліція України PSP 2151080 вилучені під час огляду місця події визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а. с. 46)
Із протоколу огляду місця події від 11 липня 2025 року, який відбувся на підставі добровільної згоди у присутності двох понятих за адресою: АДРЕСА_2 та фототаблиці до нього відомо, що під час огляду виявлено та вилучено автомобіль марки «AUDI», моделі «А4», номерний знак НОМЕР_2 , дві пластмасові пошкоджені деталі циліндричної форми, футболка, предмети сірого кольору із діаметром 0,6 та 0,8 см. (47 - 56).
Із характеристики, довідки про склад сім`ї, виданих Кривським старостинським округом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією видно, що ОСОБА_5 проживає у АДРЕСА_1 , одружений разом із дружиною має на вихованні та утриманні двоє малолітніх дітей дочку ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 є особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання без терміну переогляду; на території населеного пункту на державній роботі не працює; має хороші відносини із сусідами та односельцями, приймає активну участь у громадському житті села; за місцем проживання характеризується добре; жодних скарг, нарікань або заяв відносно ОСОБА_5 до органу місцевого самоврядування не поступало.
Наведене свідчить про те, що у ОСОБА_5 є постійне місце проживання та наявні міцні соціальні зв`язки у місці його постійного проживання.
Однак, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки у разі визнання винним ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 15 років, і це може стимулювати його до переховування від суду.
При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Також судом встановлено, що ОСОБА_5 будучи особою з інвалідністю ІІІ групи має законні підстави на відтермінування від призову на військову службу та регулярно виїжджає за кордон; також він може впливати на свідків, оскільки досудове розслідування триває.
Однак, ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду, зважаючи на те, що він раніше не судимий.
Згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Також, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_24 , а також те, що у разі доведення його вини і визнання його винним у його вчиненні, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 15 років, а також існування на даний час ризиків, які зазначені прокурором, оскільки досудове розслідування триває, наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, а тому його тримання під вартою буде виправданим та необхідним.
Хоча ОСОБА_5 має сталі міцні соціальні зв`язки у місці його постійного проживання, характеризується добре, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей та є особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судимий, однак, беручи до уваги в сукупності обставини злочину у вчиненні якого він підозрюється та суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, так і потерпілого, враховуючи обставини вчиненого ОСОБА_5 злочину та те, що ОСОБА_5 як особа, яка постійно перетинає кордон, може залишити територію держави, тобто вчинити всі дії для переховування від органу досудового розслідування, може вплинути на показання свідків, оскільки досудове розслідування триває та не всі докази зібрані, а тому слідчий суддя дійшла висновку про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно п. 1) ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
В той же час, судом враховано, що ОСОБА_5 є особою з інвалідністю, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, він щиро розкаюється у вчиненому та бажає співпрацювати із органом досудового розслідування та має на меті відшкодувати потерпілому всі витрати на лікування, завдані його діями, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про визначення підозрюваному ОСОБА_5 застави.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, застава визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Суд також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, у якому зазначено, що гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції (звільнення особи обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання) покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання.
Таким чином, вказана сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого підозрюваного, його активів та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, тобто, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи в суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Ураховуючи наведене, з одного боку розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, характер кримінального правопорушення, зокрема злочин, передбачений ч.3 ст. 15 і ч.1 ст. 115 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а саме, злочин проти життя і здоров`яз із застосуванням насильства, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливість на законних підставах виїзду підозрюваного за кордон, так і дані про особу підозрюваного, а тому слідчий суддя дійшла висновку, що в даному випадку застава в розмірі 170 (сто сімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 514 760? (п`ятсот чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят) грн. 00 коп, в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; крім того, беручи до уваги, що досудове слідство триває, не всі докази зібрані, тому виправданим є необхідність визначити підозрюваному заставу саме у такому розмірі, оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.
Визначений розмір застави є співмірним та буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, у випадку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, для запобіганням ризиків, зазначених прокурором, зокрема переховування від органу досудового розслідування та впливу на свідків, необхідно покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні та носити електронний засіб контролю.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_5 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,
п о с т а н о в и л а:
Клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю.
Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто по 09 вересня 2025 року включно.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це суд.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;
- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 на строк не більше двох місяців.
У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному, його захиснику, прокурору та направити Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань № 9».
Ухвала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, адля особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 17 липня 2025 року, о 15 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1