Справа №949/1011/23
Провадження №1-кп/949/88/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисника обвинувачених: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000126 від 06 травня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, студента, солдата Збройних Сил України, громадянина України, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, з середньою-спеціальною освітою, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.240-1 КК України,

В С ТА Н О В И В:

05 травня 2023 року з невстановленого досудовим розслідуванням часу по 16.00 год., ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , на полі, поблизу села Мочулище Сарненського району Рівненської області, порушуючи вимоги ст. 19 Кодексу України про надра, самовільно, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою мотопомпи кустарного виробництва «QGZ100-30», призначеної для подачі води під тиском та обладнання до неї, шляхом гідророзмиву ґрунту, здійснювали видобуток каміння бурштину, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18 листопада 1997 року та постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12 грудня 1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення та є дорогоцінним камінням органогенного утворення. Так, в зазначений проміжок часу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незаконно видобували каміння бурштину, після цього о 16 год. на місці незаконного видобутку бурштину їх було виявлено працівниками ДПС України та злочинна діяльність була припинена.

Будучи допитаним в ході судового розгляду, в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 своєї вини у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.28, ч.1 ст.240-1 КК України не визнав, заперечивши обставини викладені в обвинувальному акті та дав суду показання, що в той день він взув чоботи і пішов на своє поле, щоб подивитися, чи зможе туди заїхати трактор, а дорога пролягала через місце, неподалік якого незаконно видобувають бурштин. Повертаючись додому, він зустрів свого знайомого ОСОБА_5 , який запропонував підвезти його. По дорозі їх зупинили два працівники прикордонної служби, які після перевірки документів, почали ставити питання стосовно незаконного видобутку бурштину, яке там напередодні відбувалося, але про такий видобуток їм нічого не було відомо. Через декілька хвилин до них також прийшов ОСОБА_7 . Далі працівники прикордонної служби їх затримали та викликали працівників поліції, а потім їх трьох було доставлено у відділ поліції.

Будучи допитаним в ході судового розгляду, в якості обвинуваченого, ОСОБА_5 своєї вини у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.28, ч.1 ст.240-1 КК України не визнав та дав суду показання, що 05 травня 2023 рок, близько 15-ї год. він вирішив поїздити на мотоциклі по полях. Одягнений він був у спортивний одяг, а взутий був у черевики. Так, як була весна і на дорогах були калюжі, а він їхав мотоциклом, тому взуття і одяг були брудні. Коли повертався, то зустрів свого товариша ОСОБА_4 , якому запропонував підвезти його додому. Коли вони їхали, то по дорозі їх зупинили прикордонники, які відразу попросили надати документи, що посвідчують їх особу. Поряд з даним місцем була мотопомпа та рукави, яких, коли він їхав на поле, ще не було. Далі прикордонники запитали, що вони там роблять, на що ОСОБА_5 відповів, що їздить там, бо вчиться їздити на мотоциклі. Приблизно через п`ять хвилин до них прийшов ОСОБА_7 . Після цього прикордонник звинуватив їх, нібито в цьому місці вони видобували бурштин, на що ОСОБА_5 заперечив, пояснивши, що не має до цього ніякого відношення. Далі прикордонник повідомив, що вони будуть чекати приїзду працівників поліції, а коли вони приїхали, то разом із ними поїхали у відділ поліції.

Захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_6 звернув увагу, що допитані в судовому засіданні свідки, окрім ОСОБА_7 , були праціниками поліції та прикордонної служби, а тому вони могли бути заінтересовані у наявності такого кримінального провадження. Пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що вигляд одягу обвинувачених свідчив, що вони добували бурштин, є нічим не підтверджені. Також вказав, що незрозуміло, з якою метою проводилась слідча дія "впізнання за фотознімками", тому такі протоколи впізнання вважає недопустимими доказами. Крім того, при ознайомленні ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні з матеріалами кримінального провадження, у них містилася постанова керівника Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_10 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 06 травня 2023 року, у якій був відсутній його підпис, тому наявні у матеріалах кримінального провадження докази є недопустимими. Із зазначених підстав, просив визнати обвинувачених невинними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.240-1 КК України та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.240-1 КК України та призначити їм покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та на підставі ст.75 КК України звільнити їх від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку. Крім того, просив застосувати спецконфіскацію до знарядь та засобів для видобутку бурштину.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими, їх вина в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.28, ч.1 ст.240-1 КК України, доведена сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженню, перевірених і досліджених в судовому засіданні, зокрема показаннями свідків обвинувачення:

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що станом на момент вчинення даного кримінального правопорушення, він займав посаду оперуповноваженого ВП № 1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області. 05 травня 2023 року, він у складі слідчо-оперативної групи, заступив на добове чергування. Близько 17-ї год. на службовий планшет надійшло повідомлення від працівника Державної прикордонної служби України, про те, що поблизу с.Мочулище Сарненського району, було виявлено трьох осіб, які займаються незаконним видобутком бурштину. Після цього, він разом із слідчими прибули на місце видобутку бурштину, де знаходилися працівники ДПС України, а саме: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а біля них знаходилися троє осіб, якими, як було встановлено пізніше, були ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Поблизу них була виявлена мотопомпа, а також пожежні та водозабірні шланги. Далі у вказаних осіб було відібрано пояснення по факту правопорушення, де ОСОБА_7 пояснював, що знаходився на пагорбі за 50 м від місця видобутку бурштину та слідкував за автомобілями, які рухалися в напрямку місця видобутку бурштину. У разі виявлення незнайомих людей, він мав відразу про це повідомляти ОСОБА_4 із ОСОБА_5 , які займалися видобутком бурштину. Одягнені останні були у брудний, мокрий зі слідами піску та води камуфльований одяг, а біля них були гумові рукавиці.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , пояснив, що на час вчинення даного правопорушення, він перебував на посаді офіцера прикордонного оперативного розшукового відділу з місцем дислокації м.Дубровиця ДПСУ. 05 травня 2023 року йому надійшла оперативна інформація, щодо можливого видобутку бурштину в населеному пункті Мочулище Сарненського району. Після цього, близько 15-ї год. він разом із ОСОБА_9 вирушили в пішому порядку на зазначене місце, де згодом почули звук працюючого двигуна. Далі, коли вони непомітно підійшли ближче, то побачили трьох осіб, один стояв на горі, ним був ОСОБА_7 , а двоє інших ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , займалися видобутком бурштину. ОСОБА_7 був одягнений у спортивні штани та у зелений флісовий светер, а на ногах були кросівки. ОСОБА_5 був одягнений у спортивні штани та чорний флісовий светер, а ОСОБА_4 був у спортивному одязі, і гумових чоботах. Одяг у них був забруднений та мокрий, на якому були залишки піску, піни. Далі ОСОБА_8 із ОСОБА_9 намагалися обійти канаву, але під час цього були помічені вказаними громадянами, які відразу почали втікати. Після цього ОСОБА_8 із ОСОБА_9 прийшли на місце видобутку бурштину, де були мотопомпа з пожежними рукавами та іншим приладдям. Приблизно через 10-15 хв. до них на мотоциклі приїхали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У вказаних громадян вони попросили їхні документи, а далі запитали, що вони там роблять, на що вони відповіли, що їздять на мотоциклі. Далі до них пішки прийшов ОСОБА_7 , який тоді пояснював, що стояв на так званій «фішці». Після цього, близько 16-ї год., вони зателефонували на лінію 102 та чекали приїзду слідчо-оперативної групи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що у травні 2023 року, він перебував на посаді старшого офіцера прикордонного оперативного розшукового відділу з місцем дислокації м.Дубровиця ДПСУ. 05 травня 2023 року, ними було отримано оперативну інформацію щодо незаконного видобутку бурштину неподалік населеного пункту Мочулище Сарненського району, після чого він та ОСОБА_8 вирушили на вказане місце. В районі зазначеного місця вони почули роботу двигуна, а коли підійшли ближче, то побачили двох осіб якими були ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які використовуючи мотопомпу, здійснювали видобуток бурштину. Поряд на пагорбі знаходився ОСОБА_7 , який відслідковував рух працівників правоохоронних органів, а у разі їх появи мав інформувати ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Проте, через те, що далі була канава, яку вони почали обходити, тому їх помітили, після чого усі вони вдалися до втечі. Коли вони прийшли на місце вчинення правопорушення, то там виявили мотопомпу, водозабірний рукав, тичку та шрайбер. Через 15-20 хв до них приїхали на мотоциклі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були саме тими ж особами, які там видобували бурштин. Їх одяг був брудний та мокрий, а на взутті та штанах була піна, яка утворюється при видобутку бурштину. Крім того, ОСОБА_4 був взутий в чоботи, які теж були брудні та зі слідами піску. Після цього, прикордонники сказали надати їм документи, що посвідчують їх особу, а потім запитали, що вони там роблять, на що вони відповідали, що там гуляють. Їхні пояснення були намаганням ввести їх в оману. Потім до них прийшов ОСОБА_7 . В подальшому вони викликали працівників поліції, які через 15 хв приїхали. В ході цього вони продовжували ставити їм різні питання. Також повідомив, що в ході досудового розслідування, він приймав участь у слідчих діях, в ході яких йому пред`являли для впізнання фотознімки, де він вказав на обвинувачених, адже їх одяг, тілобудова та візуальні ознаки про це свідчили. Крім того, за його участі проводився слідчий експеримент на місцевості, де він розповів та показав, ким, на якому місці, чим та коли здійснювався незаконний видобуток бурштину.

В судовому засіданні також допитано свідка сторони захисту ОСОБА_7 , який пояснив, що весною 2023 року приблизно о 15-год. неподалік с. Мочулище Сарненського району, коли він йшов додому по польовій дорозі, то побачив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які стояли з двома працівниками прикордонної служби. ОСОБА_5 був одягнений у штани і светер, а взутий був у кросівки, а ОСОБА_4 був одягнений у штани і светер, а на ногах були чоботи. Після цього ОСОБА_7 вирішив підійти до них, щоб привітатися. Неподалік їх був шланг для подачі води, який використовується при видобутку бурштину. Коли він підійшов, то прикордонники попросили його показати документи, що посвідчують особу, а далі йому сказали чекати працівників поліції.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , який на час вчинення даного правопорушення здійснював досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні в статусі слідчого поліції пояснив, що 05 травня 2023 року, він у складі слідчо-оперативної групи, виїжджав на місце вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до протоколу допиту, а також слідчого експерименту, при вчиненні вказаного правопорушення, обвинувачені були взуті у чоботи, а на їхньому одязі були сліди бруду. Обвинувачених під час видобутку бурштину бачили свідки. На досудовому розслідуванні були проведені слідчі експерименти, на яких було продемонстровано, хто з обвинувачених і де знаходився, а також проводилась слідча дія - пред`явлення до впізнання за фотознімками. Також повідомив, що на стадії досудового розслідування у його кабінеті ОСОБА_4 ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження, шляхом їх фотографування. Усі процесуальні документи, які були у матеріалах кримінального провадження, були підписані, в тому числі і постанова про визначення групи прокурорів від 06 травня 2023 року була з підписом керівника. Та обставина, що обвинувачений ОСОБА_4 при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, сфотографував постанову від 06 травня 2023 року, у якій був відсутній підпис, пояснити не міг, але припустив, що ймовірно оскільки для полегшення ознайомлення, матеріали розшивалися, а поруч ймовірно знаходилась чернетка постанови, тому її напевно і було сфотографовано.

Аналізуючи покази свідків сторони обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , допитаних в судовому засіданні, що також не спростовано свідком сторони захисту ОСОБА_7 , суд вважає їх такими, що в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.240-1 КК України і їх показання не викликають сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки є послідовними, які підтверджені в судовому засіданні.

Крім того, такі показання узгоджуються з іншими письмовими доказами, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема:

- даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 05 травня 2023 року та фототаблицями, де зазначено, що місцем огляду є ділянка місцевості поблизу с.Мочулище Сарненського району Рівненської області. При огляді даної ділянки було встановлено, що поблизу водойми, близько одного метра, розташована мотопомпа кустарного виробництва, до якої під`єднано пожежний шланг, в кінці якого під`єднано металеву жердину, яка знаходиться на землі. Поблизу неї наявні гідророзмиви грунту (лунки), де є піна. Також поблизу мотопомпи знаходиться прямокутна конструкція із фанери, дві гумові рукавиці та пластмасова каністра, об`ємом близько п`яти літрів (а.п.11-20);

- даними, що містяться у протоколах проведення слідчих експериментів від 20 травня 2023 року за участі свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та ілюстрованих таблиць до них, під час якого останні розповіли та показали, на якому місці, чим та коли здійснювався незаконний видобуток бурштину. Також повідомили про осіб, які займалися таким видобутком, якими були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Крім того показали місце де знаходився ОСОБА_7 , який спостерігав на пагорбі, на так званій «фішці» (а.п.39-44, 45-56);

- даними, що містяться у протоколі пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 24 травня 2023 року за участі свідка ОСОБА_8 , де останній пояснив, що він за формою обличчя, вух та формою підборіддя й бороди впізнає особу під номером №2. Запевнивши, що саме цю особою він бачив на місці вчинення правопорушення. Відповідно до довідки до вказаного протоколу, на фотознімку №2, зображений ОСОБА_4 (а.п. 54-55, 56);

- даними, що містяться у протоколі пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 24 травня 2023 року за участі свідка ОСОБА_8 , де останній пояснив, що він за формою обличчя, за характерною бородою та вусами, кольором волосся, нехарактерною зовнішністю, формою брів, впізнає особу під номером №4. Запевнивши, що саме цю особою він бачив на місці вчинення правопорушення. Відповідно до довідки до вказаного протоколу, на фотознімку №4, зображений ОСОБА_5 (а.п. 57-58, 59);

- даними, що містяться у протоколі пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 24 травня 2023 року за участі свідка ОСОБА_9 , де останній пояснив, що за формою обличчя, вух та формою підборіддя й бороди впізнає особу під номером №3. Запевнивши, що саме цю особою він бачив на місці вчинення правопорушення. Відповідно до довідки до вказаного протоколу, на фотознімку №3, зображений ОСОБА_4 (а.п. 89-90, 91);

- даними, що містяться у протоколі пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 24 травня 2023 року за участі свідка ОСОБА_9 , де останній пояснив, що він за формою обличчя, за характерною бородою та вусами, кольором волосся, нехарактерною зовнішністю, формою брів, впізнає особу під номером №2. Запевнивши, що саме цю особою він бачив на місці вчинення правопорушення. Відповідно до довідки до вказаного протоколу, на фотознімку №2, зображений ОСОБА_5 (а.п. 92-93, 94);

Стороною захисту оспорюється допустимість усіх наданих стороною обвинувачення доказів з посиланням на те, що вони подані прокурором ОСОБА_3 , який не мав відповідних повноважень. Зокрема, наявна в матеріалах кримінального провадження постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, на час ознайомлення обвинуваченим ОСОБА_4 з матеріалами кримінального провадження, не містила підпису прокурора.

Суд виходить з того, що матеріали досудового розслідування дійсно містять постанову про визначення групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, датовану 06 травня 2023 року, яка складена заступником керівника Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_15 та містить підпис прокурора (а.п.9).

Прокурор в судому засіданні пояснив, що належна постанова про визначення групи прокурорів з підписом була наявна у матеріалах досудового розслідування, також вона була долучена до матеріалів наглядового провадження.

Крім цього, як встановлено в судовому засіданні із пояснень ОСОБА_14 , який в статусі слідчого здійснював досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, на час ознайомлення обвинуваченого ОСОБА_4 із матеріалами кримінального провадження, усі процесуальні документи, в тому числі і постанова про призначення групи прокурорів від 06 травня 2023 року містили підписи. Проте не зміг пояснити, де обвинувачений ОСОБА_4 сфотографував не підписану постанову прокурора, але припустив, що це була її чернетка.

Оцінені в сукупності обставини достатньо доводять, що прокурор ОСОБА_3 мав повноваження процесуального керівника у вказаному кримінальному провадженні, як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження на підставі постанови про визначення групи прокурорів від 06 травня 2023 року, підписаної керівником Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_15 .

Той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, сфотографував відповідну постанову без підпису, не заслуговує на увагу, оскільки така постанова, як свідчать матеріали кримінального провадження на стадії судового розгляду містить підпис прокурора, а обвинувачений не зміг точно пояснити, коли саме та де, він ознайомлювався з матеріалами, як і не надано телефона, про якого зазначалося в судовому засіданні, на який такі знімки були зроблені та не встановлено точної дати таких фото, про які вказував обвинувачений.

Отже, в даному випадку постанова прокурора, яка була досліджена судом та наявна в матеріалах справи відповідає змісту статей 36, 37, 110 КПК зокрема щодо того, що рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова відповідає передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у тому числі, щодо підпису службовою особою, яка її прийняла, а тому в даному випадку не заслуговує на увагу посилання захисника на висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Судуу справі № 754/7061/15.

З огляду на викладене, відповідні заперечення сторони захисту з цього приводу судом відхиляються.

Під час судового розгляду захисником обвинувачених - адвокатом ОСОБА_6 також заявлено клопотання про визнання недопустимими доказами усіх протоколів пред`явлення особи до впізнання за фотознімками.

Перш ніж надати оцінку доводам сторони захисту про недопустимість доказів, суд вважає за необхідне зазначити про підхід, за яким він здійснює оцінку доказів з точки зору допустимості.

Так, суд зазначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом (ч.3 ст.62 Конституції України). Обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо (абз.5 п.3.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №12-рп/2011 від 20.10.2011).

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК (ч.1 ст.86 КПК).

Водночас КПК не містить положення про те, що будь-яке процесуальне порушення, допущене при збиранні доказів, тягне за собою безумовне визнання доказів недопустимими (як протилежність за визначенням допустимим доказам).

Разом з тим, передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь - які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч.1 ст.87 КПК).

Безспірним є те, що правові норми завжди мають мету, для досягнення якої власне і створюються. Норми права мають застосовуватися, у тому числі і тлумачитися, із врахуванням такої мети, тобто із врахуванням того результату, який за задумом законодавця повинен досягатися внаслідок реалізації такої норми.

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів (постанова Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 601/1143/16).

У контексті такого елементу допустимості доказів, як належний процесуальний порядок отримання доказів, суд додатково звертає увагу, що метою встановлення та дотримання такого порядку є насамперед: (1) унеможливлення істотного порушення прав і свобод людини під час збирання (отримання) доказів та (2) забезпечення достовірності отриманих фактичних даних.

Саме виходячи з наведеного підходу, cуд оцінює доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів сторони обвинувачення.

Проте, стороною захисту не наведено жодних доводів, які б давали підстави для висновків, що стверджувані адвокатом доводи вплинули на забезпечення прав та основоположних свобод обвинувачених під час кримінального провадження або ж поставило під сумнів достовірність зібраних доказів.

Тому такі доводи захисника обвинувачених щодо недопустимості доказів, не заслуговують на увагу, оскільки на підставі викладеного та системного тлумачення зазначених норм права, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, суд приходить до висновку про відсутність істотних порушення прав та свобод обвинувачених, а відтак і відсутність підстав вважати недопустимими докази, зокрема протоколи пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, на які посилався адвокат в судовому засіданні.

Так, діючий КПК дійсно відносить до завдань кримінального провадження необхідність застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури (ст. 2 КПК). Проте, правову концепцію «належна правова процедура» не слід ототожнювати з формальною законністю.

Відповідна правова концепція («належна правова процедура») загалом являє собою юридичну вимогу, згідно з якою держава повинна поважати (гарантувати та захищати) всі юридичні права, які належать особі.

У наукових джерелах належна правова процедура розглядається як застосування права органами правосуддя (судами) відповідно до встановлених і санкціонованих державою юридичних принципів і процедур для гарантування і захисту конституційних та індивідуальних прав людини і громадянина.

Отже, суд звертає увагу, що концепція належної правової процедури має нерозривний зв`язок з існуючою системою прав людини і громадянина, які держава покликана поважати, щоб не допустити свавілля.

Для вирішення питання, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів.

Відповідно, якщо припустити, що у випадку, коли мало місце процедурне порушення законодавства, яке не спричинило будь-яких порушень прав людини, посилання на необхідність застосування концепції «належної правової процедури» є безпідставним.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін, тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, не вбачає правових підстав для визнання вказаних доказів недопустими в порядку ст.89 КПК України з підстав, що були вказані захисником.

Крім того, щодо доводів захисника про проведення слідчої дії у формі пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, суд зауважує, що слідчий здійснює процесуальну діяльність відповідно до вимог КПК України і має процесуальну самостійність - це важливий елемент його статусу, який полягає у праві слідчого при провадженні розслідування самостійно приймати всі рішення про його спрямування і про провадження слідчих дій при повній відповідальності за їх законне і своєчасне проведення.

А тому досліджені безпосередньо в суді докази в даному кримінальному провадженні взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинувачених та інші обставини, зазначені у ст.91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України; обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання доказів недопустимими відсутні.

Стосовно тверджень обвинуваченого ОСОБА_4 , які він надав в судовому засідання, що 05 травня 2023 року, він їздив на своє поле, а про незаконний видобуток бурштину, за яким його обвинувачують йому нічого не відомо, суд оцінює їх критично, оскільки це не відповідає встановленим судом обставинам справи, дослідженим матеріалам та є намаганням для останнього уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Про вказане свідчить також той факт, що він в ході судового розгляду плутався у своїх показах та неодноразово їх змінював, а тому суд приходить до висновку, що його вина підтверджується сукупністю наявних досліджених, перевірених та не спростованих під час судового засідання доказів.

Відповідно до статей 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед установленої сили.

Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, незважаючи на процесуальну позицію обвинувачених, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю доведена, а їх умисні дії, які виразились у незаконному видобуванні бурштину, вчиненого за попередньою змовою групою, суд кваліфікує за ч.2 ст.28, ч.1 ст.240-1 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

При обранні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.1 ст.240-1 КК України, згідно ст.12 КК України, класифікується, як нетяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.п.68), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.67), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.66).

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.п.72), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.71), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.76).

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, котра вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відповідності до ст. 66, 67 КК України під час судового розгляду не встановлено.

Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує характеризуючі дані про винних осіб, які позитивно характеризуються за місцем проживання, раніше не судимі, неодружені. ОСОБА_4 є студентом та служить в Збройних Силах України, а ОСОБА_5 є непрацюючим, має середню-спеціальну освіту, також враховуючи їх поведінку до і після вчинення злочину суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченим покарання у виді штрафу, наближеному до мінімальної межі, в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.28, ч.1 ст.240-1 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання обвинуваченим, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та відповідатиме особам обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинувачених не застосовувались.

Майнової шкоди не завдано.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Частиною першою статті 96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 травня 2023 року у справі №949/783/23 накладено арешт на мотопомпу кустарного виробництва з маркуванням "QGZ100-30", три пожежні рукави діаметром 77 мм кожен, один пожежний рукав діаметром 100 мм, дві металеві жердини довжиною 2 метри, один шрайбер.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, беручи до уваги те, що зазначені вище знаряддя для видобутку бурштину у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.240-1 КК України, яке вчинено обвинуваченими, а санкція за ч.1 ст.240-1 КК України, передбачає покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому до вказаного вище майна необхідно застосувати спеціальну конфіскацію на користь держави.

При цьому, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, оскільки суд вже дійшов висновку про спеціальну конфіскацію зазначеного вище знаряддя для видобутку бурштину на користь держави, тому арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 травня 2023 року у справі №949/783/23, скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.240-1 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 грн. (п`ятдесят одну тисячу гривень).

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.240-1 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 грн. (п`ятдесят одну тисячу гривень).

Речові докази, а саме: мотопомпу кустарного виробництва з маркуванням «QGZ100-30», три пожежні рукави діаметром 77 мм кожен, один пожежний рукав діаметром 100 мм кожен, дві металеві жердини довжиною 2 метри, один шрайбер, які перебувають у приміщенні для зберігання речових доказів відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України - конфіскувати у власність держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1