УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

дослідивши у приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві у кримінальному провадженні № 0000442 від 25.01.2024,

установив:

18.04.2025 через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві у кримінальному провадженні № 0000442 від 25.01.2024.

Як на підставу звернення до суду зі скаргою, скаржник посилається на положення ст. 220 КПК України та обґрунтовує її тим, що 25.03.2025 звернувся до Шевченківського УП ГУНП у місті Києві з клопотанням про зняття транспортного засобу з розшуку та зобов`язання вчинити певні дії.

Однак, станом на 18.04.2025 про розгляд цього клопотання заявника не повідомлено.

За таких обставин, адвокат ОСОБА_2 просить слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу Шевченківського УП ГУНП у місті Києва слідчого скасувати розшук транспортного засобу, шляхом оформлення постанови слідчого та виконання вимог зазначених у скарзі.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 21.04.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 22.04.2025 скаргу передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне повернути таку заявнику, виходячи з такого.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 статті 303 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Так, визначені у ч.1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.

Так, ч. 1 ст. 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається зі змісту скарги адвокат ОСОБА_2 25.03.2025 звернувся до Шевченківського УП ГУНП у місті Києві з клопотанням про зняття арешту з транспортного засобу у кримінальному провадженні № 0000442 від 25.01.2024.

Водночас зі скаргою у порядку ст. 220 КПК України останній звернувся лише 18.04.2025.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга подана поза межами десятиденного строку, визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України, на оскарження бездіяльності уповноваженої особи.

Крім того, заявником не порушується питання про поновлення пропущеного строку, а вирішення такого питання з ініціативи суду кримінальним процесуальним законом не передбачено.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 справа «Мельник проти України» (Заява 23436/03) суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Отже, строки для вчинення певних дій, визначені у процесуальному законодавстві, мають дисциплінувати осіб, що звертаються до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Крім того, слід зауважити, що відповідно до прохальної частини скарги адвоката ОСОБА_4 , останній просить зобов`язати уповноважену особу Шевченківського УП ГУНП у місті Києва скасувати розшук транспортного засобу, шляхом оформлення постанови слідчого та виконання вимог зазначених у скарзі.

Водночас, слідчий суддя не наділений відповідними процесуальними повноваженнями для вирішення питання про зобов`язання слідчого скасувати розшук транспортного засобу, шляхом оформлення постанови слідчого та виконання вимог зазначених у скарзі, оскільки відповідно до ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що скарга адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві, підлягає поверненню особі, яка її подала.

Окрім того, необхідно роз`яснити, що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 115-117, 220, 303-304, 309-310, 392-393, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві у кримінальному провадженні № 0000442 від 25.01.2024 - повернути особі, яка її подала.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1