ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/919/25
Провадження №1-кс/477/967/25
УХВАЛА

про скасування арешту майна

04 вересня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про накладення арешту ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000069 від 27 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2025 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000069 від 27 січня 2025 року із клопотанням про скасування арешту майна, який накладено ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 04 червня 2025 року.

Клопотання мотивовано тим, що 27 травня 2025 року під час обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено речі та документи на які ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 04 червня 2025 року накладено арешт.

На думку заявника, арешт на майно, що вилучене у ОСОБА_4 під час обшуку, накладений відповідною ухвалою слідчого судді необхідно скасувати, оскільки арештовані речі риболовецькі сітки та належний йому мобільний телефон не мають жодного стосунку до вказаного кримінального провадження та не відповідають критеріям означеним в статті 98 КПК України.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи повідомленими про час та місце розгляду справи не з`явилися. Захисник подав заяву у якій просив справу розглядати без його участі.

Прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 в судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, надіславши заяву про розгляд клопотання без його участі, у якій підтримав подане клопотання авдоката ОСОБА_3 про скасування арешту.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною третьою статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (частина десята статті 170 КПК України).

Згідно з частиною першою статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, в разі надання особами про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у частині другій статті 170 КПК України, а також доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов:

вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Слід зауважити, що під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно з урахуванням нових доказів, які надаються слідчому судді під час розгляду клопотання та які не були відомі слідчому судді під час накладення арешту на майно.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні що в провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000069 від 27 січня 2025 року, за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою частиною другою статті 364-1 КК України за фактом зловживання службовими особами ПП «РП Вирішальний» своїми повноваженнями, що могло завдати істотної шкоди охоронюваним законом правам та державним інтересам.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що посадові особи ПП «РП Вирішальний», використовуючи спеціальний дозвіл на вилов біоресурсів у рибогосподарських об`єктах Дніпровсько-Бузької гирлової системи, за допомогою рибацького знаряддя, сіток, рибацьких снастей, здійснюють вилов риби перекриваючи сітками гирло річки Південний Буг на окремих ділянках річки, що призводить до масового знищення риби.

З метою відшукання майна, речей і документів, які мають вагоме значення для досудового розслідування та може бути речовим доказом у кримінальному провадженні 27 травня 2025 року проведено санкціонований обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами проведення якого виявлено та вилучено речі згідно переліку, зокрема, риболовецькі сітки та мобільний термінал.

В межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 04 червня 2025 року накладено арешт на майно, що було вилучено 27 травня 2025 року під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 .

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 04 червня 2025 року метою такого арешту було збереження речових доказів, що мають істотне значення для кримінального провадження.

При цьому, арешт вилученого майна обумовлений необхідністю встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується з метою вирішення питань, які мають суттєве значення для досудового розслідування та належать до предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

У свою чергу, звертаючись з клопотанням про скасування арешту, ОСОБА_3 посилається серед іншого і на необґрунтованість накладеного арешту в частині вилученого майна, оскільки таке майно (риболовецькі сітки) ним зберігалося в межах здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_4 пов`язаний договірними відносинами.

Вирішуючи питання з приводу доводів ОСОБА_3 , щодо походження майна, яке є предметом розгляду у даному клопотанні, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом ухвали слідчого судді про арешт майна від 04 червня 2025 року вбачається, що вирушаючи питання з приводу наявності підстав для накладення арешту на вилучене під час обшуку майно, слідчим суддею враховано правові підстави для проведення обшуку, а також досліджено ухвалу слідчого судді від 17 травня 2025 року про надання дозволу на проведення обшуку за вказаною адресою, якою було надано дозвіл на обшук з метою виявлення та вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, зокрема знаряддя лову: сітки, вироби з металу та інших матеріалів призначені для лову риби та водних біоресурсів, які можуть мати доказове значення у цьому кримінальному провадженні.

Обшук проводився за місцем проживання основних фігурантів, причетність яких до вчинення кримінального правопорушення пов`язаного із зловживанням службовими особами ПП «РП Вирішальний» своїми повноваженнями, шляхом використання спеціального дозволу на вилов біоресурсів у рибогосподарських об`єктах Дніпровсько-Бузької гирлової системи, на окремих ділянках річки Південний Буг, що призводить до масового знищення риби перевірялася органом досудового розслідування, зокрема і ОСОБА_4 .

Тобто, згідно з прямо встановленими в ухвалі слідчого судді про проведення обшуків обмежень, в ході обшуків підлягали виявленню та можливому вилученню, в тому чи іншому порядку не будь-які речі та документи, виявлене на місці проведення обшуку, а виключно те, щодо якого мається достатні дані для висновку поза розумним сумнівом, що вказані речі та документи, які мають відношення до вчинення протиправних дій, з приводу яких внесено відомості до ЄРДР за №0000069 від 27 січня 2025 року.

При цьому, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 04 червня 2025 року, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , як особи яка перевіряється органом досудового розслідування на предмет причетності до вчинення кримінального правопорушення, здійснено вилучення всього майна, що має ознаки знаряддя лову, яке було віднайдене у його житловому приміщенні.

Разом з тим, за долученими до клопотання про скасування арешту матеріалами, вбачається, що ОСОБА_6 є фізичною особою підприємцем та перебуває на обліку ГУ ДПС у Миколаївській області, що підтверджено витягом №373 з реєстру платників податку.

За змістом вказаного витягу вбачається, що ОСОБА_6 має право на здійснення низки видів діяльності, серед яких морське та прісноводне рибальство, а також роздрібна торгівля водними біоресурсами.

Відповідно до пояснень ОСОБА_4 , останній на підставі домовленості з ОСОБА_6 здійснює обслуговування знарядь лову, що перебувають у правомірному користуванні останнього та які було вилучено під час обшуку 27 травня 2025 року.

Відповідно до Договору на право спеціального використання біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах від 24 січня 2025 року, вбачається, що Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм уклало з ФОП ОСОБА_6 договір на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарському водному об`єкті Дніпровсько-Бузькій гирловій системі із визначенням переліку, видів та обсягів видобування водних біоресурсів.

Розділом 3 Договору на право спеціального використання біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах від 24 січня 2025 року між сторонами узгоджено перелік та кількість знарядь лову, допустимих до застосування користувачем під час здійснення спеціального використання водних біоресурсів, серед яких сітки різних параметрів у загальному розмірі понад 250 шт., а також узгоджено використання й інших знарядь лову, зокрема ятір, раколовка, закідний невід, бурило, тощо.

На виконання вказаного вище договору, Державним агентством України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм 27 січня 2025 року ФОП ОСОБА_6 видано дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах.

За змістом дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах від 27 січня 2025 року №DBL1MACRO2025-1 встановлено, що зазначений дозвіл містить перелік риболовецьких суден, яким дозволено здійснювати промислову рибальство, а також перелічено знаряддя лову, якими дозволено здійснювати промислове рибальство із зазначенням ідентифікаційних бирок.

Відповідно до пояснень ОСОБА_4 , що наведені його представником у клопотанні про скасування арешту майна, вбачається і те, що вилучені під час обшуку сітки використовувалися ним, за домовленістю з ФОП ОСОБА_6 в межах здійснення останнім підприємницької діяльності.

Надані адвокатом ОСОБА_3 та досліджені судом докази у сукупності ставлять під обґрунтований сумнів доводи органу досудового розслідування про належність вилученого майна до знаряддя вчинення кримінального правопорушення та на думку слідчого судді місять достатньо даних, які б спростовували підстави вважати, що вилучене знаряддя лову, а також фасована риба різних порід, має протиправне походження, або були засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 04 червня 2025 року про накладення арешту на майно, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, прокурор у своєму клопотанні посилався лише на докази, отримані під час проведення негласних слідчих дій під час якого встановлено причетність ОСОБА_4 , до вчинення кримінального правопорушення, однак протягом часу з дня вилучення цього майна таких доказів слідчому судді не надав.

З огляду на вказане, слідчий суддя вважає доцільним звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

У свою чергу, як встановлено слідчим суддею, з часу вилучення та накладення арешту на майно, органом досудового розслідування всупереч положенням статті 28, 131 КПК України не здійснено того спектру слідчих дій, направленого на виконання завдань, передбачених статтею 2 КПК України, який підтверджував би обґрунтованість накладеного арешту в контексті наведення нових обставин та підтвердження раніше встановлених, які вказували б про належність вилучених під час обшуку речей до засобів чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та усували б усі сумніви у їх правомірному використанні ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Ннадані адвокатом ОСОБА_3 докази підтверджують факт, як правомірного здійснення ФОП ОСОБА_6 господарської діяльності пов`язаної з морським та прісноводним рибальством, а також роздрібною торгівлею водними біоресурсами так і факт правомірного використання ним вилучених під час обшуку риболовецьких сіток та знаряддя лову.

Що стосується іншого майна, яке наряду із знаряддями лову було вилучене під час обшуку у ОСОБА_4 , то слід зазначити і те, що за змістом заяви прокурора від 04 вересня 2025 року вбачається, що останній не заперечує проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 , що також вказує на те, що вилучене майно не має відношення до кримінального провадження та його подальше збереження є недоцільним.

При цьому, слідчий суддя враховує, що з часу вилучення майна, що є предметом розгляду у даному клопотанні, пройшов тривалий час, та з вилученим телефоном, мали бути виконані усі необхідні дії, проведено його огляд та встановлено наявність або відсутність будьяких даних на цьому електронному засобі, які б мали значення для кримінального провадження.

При цьому слід зауважити, що мобільний телефон, марки «Xiaomi», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , як технічний пристрій не має сам по собі доказового значення у даному кримінальному провадженні, а є лише матеріальним носієм інформації, на якому могли бути збережені відомості, які мають значення для кримінального провадження.

У випадку копіювання електронних документів, які є самостійними джерелами доказів, на інший матеріальний носій за умови належного фіксування результатів такої дії, немає необхідності у збереженні матеріальних носіїв інформації, на яких такі електронні документи початково містились.

Оскільки слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про наявність на вилученій у ОСОБА_4 мобільній техніці логічного захисту, що обумовлювало б її подальше утримання органом досудового розслідування, тому відсутні підстави для подальшого утримання органом досудового розслідування відповідних електронних пристрів.

Враховуючи, що надані адвокатом ОСОБА_3 докази у своїй сукупності спростовують раніше встановлені обставини щодо походження вилученого під час обшуку майна, враховуючи положення статті 16 КПК України, якою застережено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК, а також положення статті 28 КПК України, якою встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання ОСОБА_3 .

При вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує вимоги чинного законодавства, щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, запобігає зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

З огляду на вказане, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником ОСОБА_4 майном, яке перебувало у його правомірному володінні, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, оскільки подальший арешт майна (за відсутністю передбачених для цього підстав) може порушити право заявника на вільне розпорядження цим майном, що буде також суперечити загальним засадам володіння особою майном, вимогам законодавства, та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (справи "Баландіна проти України, "Батрак проти України", "Панов проти України").

Відтак заявником належним чином обґрунтовано обставини, на які він посилається у клопотанні, а тому клопотання підлягає до задоволення.

При цьому, слідчий суддя враховує позицію прокурора в даному кримінальному провадженні, викладену ним в заяві від 03 вересня 2025 року, щодо підтримання ним вимог заяви адвоката про скасування арешту майна, що свідчить про відсутність необхідності в подальшому арешті тимчасово вилученого майна.

Керуючись статтями 170-174, 309, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 04 червня 2025 року у справі №477/919/25 (провадження 1-кс/477/682/25) у кримінальному провадженні №0000069 від 27 січня 2025 року на майно, що було вилучене 27 травня 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7