Справа № 163/1312/25
Провадження № 1-кс/163/288/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року Слідчий суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області клопотання слідчої СВ відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000252,

в с т а н о в и в :

Клопотання обґрунтоване тим, що в ЄРДР внесено відомості за №0000252 по факту виявлення 12.06.2025 року о 15 годині 25 хвилин провідним інженером з охорони захисту лісу філії «Поліський лісовий офіс ДП «Ліси України» незаконної порубки 7-ми дерев породи сосна.

12 червня 2025 року в ході проведення огляду місця події, що мав місце на території лісового масиву Любомльського надлісництва Крушинецького лісництва у кварталі 52 виділі 75, в ході якого було виявлено та вилучено зазначене у клопотанні слідчої майно, яке в подальшому визнано речовими доказами в цьому провадженні.

На думку слідчої, вилучене майно має силу речового доказу, оскільки могло бути набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди; надасть змогу об`єктивно встановити важливі обставини провадження, а неприйняття рішення про арешт майна безумовно тягне його повернення з можливістю втрати доказового значення.

Прокурор, слідчий, треті особи в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про час та місце його проведення. Разом з цим, третя особа ОСОБА_5 у своїй заяві зазначив, що просить розгляд клопотання проводити без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження по вказаному у клопотанні факту зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16.11.2023 року за № 0000385 з правовою кваліфікацією ч.1 ст.246 КК України, що підтверджено відповідним витягом.

Факт виявлення гужової підводи з конем, лісодеревини та кофти і можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, вбачається з рапорту начальника чергової частини відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, протоколу огляду місця події від 12.06.2025, рапорту старшого ДОП СП ВП №1 (м.Любомль).

Також із досліджених матеріалів клопотання, вбачається, що встановити кому належить гужова підвода та кінь не виявилось за можливе.

Разом з цим під час розгляду клопотання про арешт майна в справі №163/1312/25 в цьому ж кримінальному провадженні, зокрема із письмових пояснень ОСОБА_6 , встановлено що гужова підвода та кінь належать останньому.

Постановою слідчої від 13 червня 2025 року зазначене в клопотанні майно визнано речовими доказами в цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, дослідженні письмові матеріали свідчать, що підозра вчинення кримінального правопорушення в рамках вказаного кримінального провадження не є явно необґрунтованою та не є неприйнятною з будь-яких інших підстав. Отже, вона має бути визнана обґрунтованою та прийнятною.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, під час розгляду клопотання встановлено, що вилучене майно, яке слідчий просить арештувати, має статус речового доказу і тимчасово вилученого майна.

Згідно з ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Виходячи із встановлених обставин та положень чинного законодавства України, накладення арешту на коня із застосуванням найбільш обтяжливого способу арешту не відповідатиме вимогам п.5 ч.2 ст.173 КПК України щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому очевидним є що ідентифікація особи власника (володільця) в сукупності із встановленою ст.388 КК України відповідальністю за незаконні дії щодо арештованого майна достатньо гарантує його належне збереження.

У зв`язку з цим та для досягнення дієвості розслідування та перевірки можливого вчинення правопорушення вбачається за необхідне застосувати захід забезпечення кримінального провадження із забороною власнику права розпорядження конем.

Таким чином, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події, що мав місце на території лісового масиву Любомльського надлісництва Крушинецького лісництва у кварталі 52 виділі 75, майно, а саме:

- 7 (сім) зрізів пнів породи сосна сироростуча, які поміщено до полімерного мішка білого кольору, який опечатаний биркою;

- 7 (сім) зрізів із комлевих частин дерев породи сосна, які поміщені до полімерного мішка білого кольору, який опечатаний биркою;

- 33 частини дерев породи сосна загальною довжиною 137 (сто тридцять сім) метрів, які передано на відповідальне зберігання працівникам філії «Поліський лісовий офіс ДП Ліси України»;

- сіру флісову кофту, яка поміщена до паперового конверту, який опечатаний биркою;

- дерев?яну гужову підводу, яку передано на відповідальне зберігання працівникам філії «Поліський лісовий офіс ДП Ліси України»,

заборонивши власнику (володільцю) володіти, користуватись та розпоряджатися вказаним майном.

Накласти арешт на вилученого під час огляду місця події коня, темно масті, яким була запряжена гужова підвода, заборонивши власнику (володільцю) розпоряджатися вказаним майном.

Часткове задоволення клопотання про арешт транспортного засобу в частині заборони розпорядження тягне за собою негайне повернення цього майна власнику (володільцю) для можливості реалізації правомочностей володіння та користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1