КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/4424/25 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/2086/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року щодо направлення до медичного закладу для проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Знам`янка Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, який у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 358 КК України, у кримінальному провадженні №0001398 від 13 грудня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» для проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи - відмовлено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою слідчого судді прокурор другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_8 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою:

- задовольнити клопотання старшого слідчого та призначити стаціонарну судово-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконання якої доручити експертам Львівської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України»;

- направити підозрюваного ОСОБА_7 до Львівської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», розташованої за адресою: 79021, м. Львів, вул. Кульпарківська, буд. 95, для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи;

- на розгляд експертизи поставити наступні питання:

Чи страждав ОСОБА_7 будь-якою душевною хворобою? Якщо так, то якою? Чи не позбавляло це захворювання підозрюваного можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними?

Чи знаходився ОСОБА_7 у момент скоєння злочинів у тимчасовому хворобливому стані, чи міг він усвідомлювати свої дії і керувати ними? Чи був ОСОБА_7 осудним (обмежено осудним) у момент скоєння злочинів, а саме 14 липня 2022 року, 18 липня 2023 року, 07 листопада 2023 року?

Чи не є ОСОБА_7 душевно хворим на даний час? Якщо так, то яким захворюванням страждає і чи може к зв`язку з цим усвідомлювати свої дії або керувати ними? Чи не потребує ОСОБА_7 у даний час примусових заходів медичного характеру? Якщо так, то яких саме?

Чи страждає ОСОБА_7 хронічним алкоголізмом або будь-якою наркоманією?

Чи є необхідність у застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру з приводу хронічного алкоголізму або наркоманії?

Чи не має протипоказань примусового лікування ОСОБА_7 з приводу хронічного алкоголізму або наркоманії?

Уважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_7 стверджував, що призначення стаціонарної судово-психологічної експертизи можливе лише після проведення амбулаторної експертизи та у разі зазначення необхідності стаціонарної експертизи у висновку експерта, однак відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я №865 від 08 травня 2018 року визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства охорони здоров`я України від 08 жовтня 2001 року №397 та затверджено новий порядок проведення судово-психіатричної експертизи.

Зауважує, що враховуючи те, що до СУ ГУ НП у м. Києві надійшов лист про неможливість проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, призначеної за клопотанням захисту, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадженні ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває та згоду на використання медичної документації згідно пункту 16 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом МОЗ України від 08 травня 2018 року №865, не надав, у органі досудового розслідування виникла необхідність у призначенні стаціонарної судово-психіатричної експертизи та направлення особи до медичного закладу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити з наведених у ній підстав, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів провадження, Слідчим управління Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури розслідується кримінальне провадження №0001398 від 13 грудня 2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 358, частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190 КК України, та за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190 (у редакції Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 358 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у ОСОБА_7 не пізніше 19 лютого 2018 року виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння правом на чуже майно шляхом обману (шахрайство), а саме об`єктом нерухомого майна на території міста Києва шляхом підроблення документів та їх подальшим використанням.

Діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння правом на чуже майно шляхом обману (шахрайство), підроблення документів та використання завідомо підроблених документів, ОСОБА_7 вирішив підшукати об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, в якій проживає одинока особа похилого віку, без родичів прямої лінії та без осіб, які нею опікуються.

Так, ОСОБА_7 отримав відомості про те, що ОСОБА_10 є власницею квартири АДРЕСА_2 , що вона сама проживає у зазначеній квартирі, близьких родичів не має, веде відособлений спосіб життя, тобто у випадку її смерті жодні треті особи не будуть претендувати на право вступу у спадщину та зазначена квартира буде віднесена до категорії об`єктів відумерлої спадщини.

Отримавши зазначену інформацію ОСОБА_7 вирішив заволодіти правом на чуже майно шляхом обману (шахрайство), а саме на вищезазначену квартиру.

Крім того, ОСОБА_7 отримав копію паспорта громадянки України ОСОБА_10 серії НОМЕР_1 , копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків на ім`я ОСОБА_10 та копію пенсійного посвідчення на ім`я останньої для подальшого використання під час підроблення офіційних документів, які у подальшому повинні були стати підставою для заволодіння правом на чуже майно.

ОСОБА_7 з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на заволодіння правом на чуже майно шляхом обману (шахрайство), а саме на квартиру АДРЕСА_2 підшукав особу, яка надала згоду на виготовлення завідомо підроблених офіційних документів з метою їх подальшого використання з шахрайською метою, а саме заповіту від 19 лютого 2018 року та лікарського свідоцтва про смерть від 21 вересня 2021 року №789.

Так, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні офіційного документу, який видається установою та який надає права, використання завідомо підробленого документу та заволодіння шляхом обману правом на чуже майно (шахрайство), підшукав та залучив невстановлену досудовим розслідуванням особу якій передав відомості щодо особистих анкетних даних та даних ОСОБА_10 для подальшого використання під час підроблення офіційного документу - заповіту від імені ОСОБА_10 на свою користь.

У подальшому, невстановлена особа, використовуючи копії вищезазначених документів, наданих ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, виготовила шляхом підроблення офіційний документ, який видається та посвідчується нотаріусом, та який надає права або звільняє від обов`язків, а саме заповіт, зареєстрований 19 лютого 2018 року у реєстрі за №57, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , до якого внесла завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_10 на випадок її смерті нібито заповідає все належне їй майно - ОСОБА_12 , який 05 липня 2023 року змінив прізвище на ОСОБА_12 .

Крім того, не пізніше 21 вересня 2021 року, з метою виготовлення завідомо підроблених офіційних документів та їх подальшого використання у заволодінні правом на чуже майно шляхом обману (шахрайство), невстановлена особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, підробила офіційний документ, а саме лікарське свідоцтво про смерть №789, яким констатовано смерть ОСОБА_10 .

У подальшому, невстановлена особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, не пізніше вересня 2021 року звернулась до Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (у м. Києві) із завідомо підробленим лікарським свідоцтвом про смерть №789 від 21 вересня 2021 року на ім`я, нібито, померлої ОСОБА_10 , на підставі чого 22 вересня 2021 року отримала свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 22 вересня 2021 року, яке передала ОСОБА_7 з метою використання останнім у своїй злочинній діяльності.

У подальшому, ОСОБА_7 14 липня 2022 року звернувся до Шостої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від померлої ОСОБА_10 за заповітом, подавши при цьому державному нотаріусу Шостої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 вищевказані документи. На підставі вказаних документів державний нотаріус, будучи введеною в оману ОСОБА_7 та не будучи обізнаною про те, що ОСОБА_10 не померла та не складала заповіт на користь ОСОБА_7 , відкрила спадкову справу №231/2022 від 14 липня 2022 року, внаслідок чого ОСОБА_7 повинен був отримати право на майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 2 656 900 грн.

Однак, на вимогу державного нотаріуса ОСОБА_14 не надав до Шостої київської державної нотаріальної контори правовстановлюючі документи, тобто ОСОБА_7 вчинив всі дії, які вважав необхідними, але з причин відсутності вказаних документів не довів кримінальне правопорушення до кінця.

Крім того, ОСОБА_7 отримав відомості, що ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та є власником квартири АДРЕСА_4 , а також, що остання сама проживала у зазначеній квартирі, близьких родичів не мала, вела відособлений спосіб життя, тобто у випадку смерті жодні треті особи не мали б претендувати на право вступу у спадщину та зазначена квартира буде віднесена до категорії об`єктів відумерлої спадщини.

Отримавши зазначену інформацію ОСОБА_7 вирішив заволодіти правом на чуже майно шляхом обману (шахрайство), а саме на квартиру АДРЕСА_4 .

Так, ОСОБА_7 отримав свідоцтво про смерть ОСОБА_16 , свідоцтво про смерть ОСОБА_17 та свідоцтво про смерть ОСОБА_18 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання права на чуже майно (шахрайство), ОСОБА_7 , маючи у своєму розпорядженні вище зазначені документи, з корисливих мотивів, будучи обізнаним, що він не має права на спадщину за законом, оскільки не є родичем померлої ОСОБА_15 , звернувся до Шостої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом від померлої ОСОБА_15 .

На підставі вказаної заяви, державний нотаріус, будучи введеною в оману ОСОБА_7 та не будучи обізнаною про те, що останній не є родичем померлої, відкрила спадкову справу №269/2023 від 18 липня 2023 року, внаслідок чого ОСОБА_7 повинен був отримати право на майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 2 332 400 грн.

Однак, на вимогу державного нотаріуса ОСОБА_7 не надав документи, які, зокрема, підтверджують родинні зв`язки зі спадкодавцем, тобто ОСОБА_7 вчинив всі дії, які вважав необхідними, але з причин відсутності вказаних документів не довів кримінальне правопорушення до кінця.

Крім того, ОСОБА_7 отримав відомості, що ОСОБА_19 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та є власником квартири АДРЕСА_6 , а зазначена квартира буде віднесена до категорії об`єктів відумерлої спадщини.

Отримавши зазначену інформацію ОСОБА_7 вирішив заволодіти правом на чуже майно шляхом обману (шахрайство), а саме на вищезазначену квартиру.

Так, ОСОБА_7 отримав копію паспорта на ім`я ОСОБА_20 , технічний паспорт на квартиру за вказаною адресою, свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 листопада 2000 року, свідоцтво про право власності на житло від 28 квітня 1999 року, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_19 , свідоцтво про смерть ОСОБА_21 , свідоцтво про одруження, свідоцтво про народження ОСОБА_19 , свідоцтво про смерть ОСОБА_20 від 21 квітня 2022 року.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання права на чуже майно (шахрайство), ОСОБА_7 , маючи у своєму розпорядженні вище зазначені документи, з корисливих мотивів, будучи обізнаним, що він не має права на спадщину за законом, оскільки не є родичем померлого ОСОБА_19 , 02 листопада 2023 року звернувся до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом від померлого ОСОБА_19 , подавши при цьому державному нотаріусу відповідні документи.

На підставі вказаних документів державний нотаріус, будучи введеною в оману ОСОБА_7 , та не будучи обізнаною, що останній не є родичем померлого, відкрила спадкову справу №698/2023 від 07 листопада 2023 року, внаслідок чого ОСОБА_7 повинен був отримати право на майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , вартістю 1 788 400 грн.

Однак, на вимогу державного нотаріуса ОСОБА_7 не надав документи, які, зокрема, підтверджують родинні зв`язки зі спадкодавцем, тобто ОСОБА_7 вчинив всі дії, які вважав необхідними, але з причин відсутності вказаних документів не довів кримінальне правопорушення до кінця.

22 липня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190, частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 358 КК України.

Слідчим СУ ГУ НП у м. Києві 27 листопада 2024 року винесено постанову про призначення судово-психіатричної експертизи, виконання якої доручено ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

У визначені дату та час проведення вищевказаної експертизи підозрюваний ОСОБА_7 не прибув.

15 січня 2025 року ОСОБА_7 прибув до органу досудового розслідування та повідомив, що не згоден на використання його медичної документації для проведення судово-психіатричної експертизи.

28 січня 2025 року до органу досудового розслідування надійшов лист з ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» щодо неможливості проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи.

31 січня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» для проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» для проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи - відмовлено.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» для проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що проведення стаціонарної психіатричної експертизи суттєво обмежує права підекспертної особи, стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався, а тому прийняття позитивного рішення про призначення стаціонарної експертизи має базуватися на переконливих даних про неможливість досягнення мети кримінального провадження іншими, менш обтяжливими для особи засобами. Потреби досудового розслідування не виправдовують запропонований стороною обвинувачення ступінь втручання у права особи.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до положень Конституції України та рішень ЄСПЛ «Де Вілде, Оомс і Версип проти Бельгії», «Реквеньї проти Угорщини» обмеження прав і свобод людини визнається допустимим якщо вони здійснені згідно з чинним законодавством і відповідають правилу збереження основного змісту прав і свобод.

За змістом статті 509 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є: 1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання; 2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

У разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.

При цьому приписами статті 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Організація проведення психіатричної експертизи регулюється затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України 08 травня 2018 року №865, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за №719/32171.

Психіатрична експертиза може бути проведена амбулаторно та стаціонарно. Оскільки проведення стаціонарної психіатричної експертизи вимагає тривалого спостереження за особою та дослідження її здоров`я, така особа повинна бути ухвалою слідчого судді направлена до відповідного медичного закладу на строк до двох місяців.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров`я, а тому кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Зважаючи на викладене, порядок розгляду питання про направлення особи для проведення психіатричної експертизи розглядається під час досудового розслідування за правилами глави 18 КПК України, виключно з доведенням необхідності її проведення, при цьому для стаціонарної експертизи передумовою слід визначати результати амбулаторної експертизи.

Наведені висновки відповідають і практиці Європейського суду з прав людини. Так, у пунктах 96, 97 рішення ЄСПЛ від 26 лютого 2015 року у справі «Заїченко проти України № 2» констатовано, що тримання під вартою особи, яка вважається психічно хворою, має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавленню осіб свободи у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного в підпункті «е».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавленою свободи, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості захворювання (пункт 39 рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів»).

Таким чином, відповідно до частини першої статті 509 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є:

1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання;

2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

Разом з тим, на підтвердження зазначених вище обставин стороною обвинувачення до клопотання не додано жодного належного медичного документа, який би підтверджував наведені вище обставини, у зв`язку з чим обґрунтованим є висновок слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» для проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи, адже прийняття позитивного рішення про призначення стаціонарної експертизи має базуватися на переконливих даних про неможливість досягнення мети кримінального провадження іншими, менш обтяжливими для особи засобами.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга прокурора, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 509, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4