Справа № 180/1543/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 р. м. Марганець

Слідчий суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, працює - військовослудбовець військової служби за призовом під час загальної мобілізації, який на час скоєння кримінального правопорушення перебував на посаді гранатометника 3-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 7-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 3-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України у військовому званні «солдат»

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407КК України, -

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ відділення поліції №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Нікопольської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час загальної мобілізації військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді гранатометника 3-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 7-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) НОМЕР_2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні солдат, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 19 травня 2024 року був відсутнім на шикуванні під час перевірки особового складу, тобто не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 НГУ, за адресою: АДРЕСА_2 , звідки прибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де з того часу проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки, 12.12.2024 ОСОБА_4 не був затриманий працівниками поліції та переданий працівнику ВСП для подальшого доставлення до військової частини НОМЕР_1 НГУ, чим припинено вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення).

Оскільки ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, а також може переховуватися від органів досудового розслідування, тому наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України і є достатні підстави для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, посилаючись на те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування, на що вказує тяжкість покарання, може вчинити інші злочини.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечували.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд приходить до наступного.

26.08.2024 року за №0002342 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

30.07.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, має постійне місця проживання, раніше не судимий, а тому наявні ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому вважаю, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді утримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 8 ст.176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

ОСОБА_4 є військовослужбовцем і йому інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Отже, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безальтернативним.

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею також враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками підриву бойової готовності та боєздатності військових підрозділів, а також те, що в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації.

Викладене вище дає підстави для твердження про те, що тримання ОСОБА_4 під вартою в умовах гауптвахти відповідає інтересам суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, в даному випадку, переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

З огляду на викладене, прихожу до висновку про необхідність задоволення клопотання та можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 ч.3 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави у провадженні визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, застосувавши до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою із можливістю застосування застави, визначивши розмір застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 гривень.

На підставі вищенаведено, керуючись ст.ст.182,194 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 28 вересня 2025 року, з утриманням його в умовах гауптвахти.

Встановити ОСОБА_4 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі ст. 194 КПК України, у випадку внесення застави та звільнення з-під варти, покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом;

- не відлучатися з місця проживання, без дозволу слідчого та прокурора під час досудового розслідування, та без дозволу суду, коли обвинувальний акт у кримінальному провадженні буде розглядатись судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Нікопольську окружну прокуратуру Дніпропетровської області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1