Справа №: 486/1655/25 Провадження № 1-кп/486/220/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000233 від 11.07.2025 за ч.4 ст.186 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Тузли Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньо-технічною освітою, не одруженого, інвалідності не має, який не є учасником бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді гранатометника 2 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , військове звання «матрос»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Південноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02.09.2025 року призначено підготовче судове засідання.

08.09.2025 року від прокурора надійшло письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 11.07.2025 близько 16:30 год., більш точного часу не встановлено, перебуваючи поруч з приміщення під`їзду №4, багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито для потерпілого, в умовах воєнного стану, що значно підсилювало суспільну небезпечність його діяння, переслідуючи корисний мотив та ціль незаконного збагачення, перебуваючи у вказаному вище місці та у вказаний час, підійшов до ОСОБА_6 , та діючи відкрито, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, просунув руку до зовнішньої кишені футболки ОСОБА_6 , в яку останній був одягнутий, звідки дістав мобільний телефон марки «NОКІА», моделі «ТА-1010», ІМЕІ1: НОМЕР_2 з sim-карткою мобільного оператору ПрАТ «Київстар» з контактним номером НОМЕР_3 , вартістю 252,50 грн., після чого достовірно усвідомлюючи, що його дії помічені власником майна та оцінюються як відкрите викрадення чужого майна, ігноруючи це та не реагуючи на подальші зауваження потерпілого повернути викрадене, залишив місце події разом із викраденим мобільним телефоном, яким надалі розпорядився на свій розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальної шкоду на суму 252,50 грн., тобто ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану. Прокурор також зазначив про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, відносно ОСОБА_3 в Арбузинському районному судді розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням останнього за ст. 128 КК України, що вказує на стійку антисоціальну поведінку обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, продовження строку тримання під вартою обвинуваченого просив за місцем його перебування у ДУ "Снігурівська виправна колонія №5", оскільки ОСОБА_3 хворіє на туберкульоз легень, а ДУ «Снігурівська виправна колонія №5 має спеціалізовану туберкульозну лікарню.

Обвинувачений в судовому засіданні дане питання залишив на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого підтримав думку обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_7 від 14.07.2025 року ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09.09.2025 року включно, з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» з визначенням застави у розмірі 181680 грн., у разі внесення якої, на ОСОБА_3 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до повідомлення Роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 08.09.2025 року, обвинувачений ОСОБА_3 08.09.2025 вибув з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до ДУ "Снігурівська виправна колонія №5".

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; стосовно нього розглядається в Арбузинському районному судді кримінальне провадження за обвинуваченням за ст. 128 КК України; обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків; офіційно не працює; може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може перешкоджати кримінальному провадженню та вчиняти інше кримінальне правопорушення, що свідчить про обґрунтованість і доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що ризики, які враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на цей час залишаються реальними та продовжують існувати.

На даний час відсутні підстави вважати, що ризики, встановлені слідчим суддею, а саме ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, шляхом неявки у судові засідання, оскільки він офіційно не працевлаштований, місцних соціальних зв`язків не має, не має законних джерел існування, хоча фактично вік та стан здоров`я дозволяють влаштуватися на роботу в умовах дефіциту кадрів через мобілізацію населення, про що свідчить його протиправна поведінка, оскільки вказаний злочин останній вчинив, будучи у статусі обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

В заяві від 08.09.2025 обвинувачений просить проводити підготовче судове засідання та судовий розгляд у даному кримінальному провадженні у режимі відеоконференції з ДУ "Снігурівська виправна колонія №5", в судовому засідання підтримав заяву.

Отже, враховуючи клопотання обвинуваченого, а також те, що останній на даний час перебуває в ДУ "Снігурівська виправна колонія №5", вважаю за необхідне проводити наступні судові засідання у даному кримінальному провадженні в режимі відеоконференції з Державною установою "Снігурівська виправна колонія №5".

Керуючись статтями 176-178,182,183,193-194,196-197,309,331,372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів в умовах ДУ "Снігурівська виправна колонія №5" до 07 листопада 2025 року включно, з можливістю звільнення під заставу в розмірі 181680 грн, за умови внесення якої залишити чинними обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які були покладені на нього ухвалою слідчого судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14.07.2025 року.

Відкласти підготовче судове засідання на 17.10.2025 об 11:00, для виклику потерпілого.

Підготовче судове засідання, яке призначене на 17.10.2025 об 11:00, проводити в режимі відеоконференції за участю обвинуваченого ОСОБА_3 з ДУ «Снігурівська виправна колонія №5» та надалі проводити розгляд даного кримінального провадження за участю ОСОБА_3 в режимі відеоконференції ДУ «Снігурівська виправна колонія №5».

Державній установі "Снігурівська виправна колонія №5" забезпечити проведення судових засідань за участю обвинуваченого ОСОБА_3 в режимі відеоконфернції з Південноукраїнським міським судом Миколаївської області.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1