Провадження № 1-кп/537/302/2025
Справа № 537/5426/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2025 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження №0000327 від 28.07.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчука Полтавської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, працюючий плавильником металів та сплавів на НВП «Фероліт», не одружений, не маючий на утриманні непрацездатних, неповнолітній та малолітніх осіб, депутатом, інвалідом, учасником бойових дій не являється, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 05.11.2024 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 309, ст.ст. 75, 76 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік;

-23.05.2025 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 309, ст.ст. 71, 72 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі.

у вчиненні злочину , передбаченого ст. 185 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставинах.

28.07.2025 близько 05 години 30 хвилин, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де спав на сходовій клітці між третім та четвертим поверхом вказаного будинку. В цей момент останній почув, що двері квартири відчиняються від чого прокинувся та побачив, що сусідка ОСОБА_5 вийшла зі своєї квартири АДРЕСА_3 та не зачинила вхідні двері на ключ. Після цього у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (реєстр. № 2102-IX; в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб) зі змінами, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих та потерпілого, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , шляхом відкриття вхідних дверей, які не були зачинені на ключ, проник до житла, звідки таємно викрав телевізор марки «Philips» моделі «32PHT4509/12», вартістю 3866,67 грн., який належить ОСОБА_5 .

У подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 3866,67 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно вчинив злочин, тому що потрібні були гроші.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ст. 185 ч.4 КК України/епізод 1,2/, як таємне викрадення чужого майна/крадіжці/, поєднаному з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, рецидив злочину, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище викладене, суд прийшов до наступних висновків. ОСОБА_4 будучи судимим на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин. Отже суд вважає, що виправлення та перевиховання його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, вчинив нвий умисний злочин, тому доцільно обвинуваченому призначити покарання у виді позбавлення волі. Підстав для застосування ст.ст.75,76 КК України суд не вбачає. В силу ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднавши не відбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.05.2025 року. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Судові витрати по справі стягнути на користь держави.

Речовий доказ по справі, відповідно до ст. 100 КПК України, а саме телевізор марки «Philips» моделі «32PHT4509/12» - повернути власнику.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання

- за ст. 185 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.05.2025 року та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяця.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 02.09.2025 року. Заарештувати в залі суду негайно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 4457/чотири тисячі чотириста п`ятдесят сімь/грн.

Речовий доказ по справі, відповідно до ст. 100 КПК України, а саме телевізор марки «Philips» моделі «32PHT4509/12» - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1