Справа№534/687/25
Провадження №1-кп/534/68/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Горішні Плавні кримінальне провадження №0000040 від 07.02.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гудермес Чеченської республіки, РФ, громадянки України, не заміжньої, дітей на утриманні не має, не працюючої, з вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 03 лютого 2025 року близько 09 год 00 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , біля під`їзду знайшла банківську картку з безконтактною технологією проведення платежів, яка належить ОСОБА_4 , емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», відкритою по рахунку НОМЕР_1 , яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХII від 02 жовтня 1992 року, п.1.27, п.1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні» №2346-III від 05 квітня 2001 року, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-III від 7 грудня 2000 року та примітки до ст.358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом.

Після цього, у ОСОБА_5 виник умисел на привласнення банківської картки ОСОБА_4 № НОМЕР_2 та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку останньої грошових коштів.

Знайшовши вказану банківську картку, ОСОБА_5 , маючи корисливий мотив, привласнила офіційний документ, а саме банківську картку для виплат, емітовану АТ КБ «ПриватБанк», та в подальшому не вчинила жодних дій щодо повернення даної банківської картки власнику, правоохоронним органам чи АТ КБ «ПриватБанк», місце вчинення кримінального правопорушення покинула.

У подальшому ОСОБА_5 використала вищевказану банківську картку № НОМЕР_2 , розрахувавшись нею 03 лютого 2025 року в період часу з 11 год 25 хв по 14 год 27 хв, перебуваючи в різних торгівельних точках, не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної картки (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу, під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше знайдену банківську карту, разпорядившись коштами на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за товари у магазинах через POS-термінал, спричинила своїми діями потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 1 981 грн 51 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а саме привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та показала, що у встановлений судом спосіб, час і місці здійснила зазначене кримінальне правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_5 не оспорювала фактичних обставин та доказів по справі.

Відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченою ОСОБА_5 , думки прокурора, потерпілої, обвинуваченої, яка пояснила, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін кримінального провадження.

Суд, користуючись правом, наданим частиною третьою статті 349 КПК України та відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, допитом обвинуваченої ОСОБА_5 та дослідженням доказів з приводу речових доказів. Учасникам судового провадження роз`яснено, що обставини, які вони визнали та ніким не оспорюються, не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

За визнаними обставинами, оцінюючи показання обвинуваченої з точки зору належності, допустимості, достовірності та їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вони вказують на те, що ОСОБА_5 усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно небезпечні наслідки та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом та вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, а саме привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів. Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена згідно з критерієм «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винуватій особі необхідного й достатнього заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв би досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченій міри покарання, суд керується положеннями ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2020 року, враховує її сімейний стан, яка є незаміжньою, дітей на утриманні не має, не працевлаштована, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, стан здоров`я, ставлення обвинуваченої до вчиненого нею кримінального правопорушення, повного визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття, її процесуальну поведінку під час судового розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, передбачений статтею 65 КК України, характер та спосіб вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у виді штрафу у межах санкції частини 1 статті 357 КК України. Підстав для застосування положень статей 69 та 69-1 КК України суд не знаходить.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Підстав для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Речові докази у справі:

- оптичний диск СD-R Verbatim з відеозаписом з камер спостереження магазину Аврора - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск СD-R EMTEC з відеозаписом з камер спостереження магазину Porter - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск СD-R EMTEC з відеозаписом з камер спостереження магазину Аврора - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області, а обвинуваченою у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1