печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора: не з`явився,

власника майна: не з`явився,

представника власника майна - адвоката: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про передачу арештованого майна (речових доказів) до Національного агенства України з питань розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління шляхом реалізації активів з метою збереження їх економічної вартості у кримінальному провадженні № 000568 від 20.03.2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про передачу арештованого майна (речових доказів) до Національного агенства України з питань розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління шляхом реалізації активів з метою збереження їх економічної вартості у кримінальному провадженні № 000568 від 20.03.2024 року.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились.

Прокурор у вказаному кримінальному провадженні - ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із заявою про залишення без розгляду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про передачу арештованого майна (речових доказів) до Національного агенства України з питань розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління шляхом реалізації активів з метою збереження їх економічної вартості у кримінальному провадженні № 000568 від 20.03.2024 року.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до абзацу 7 частини 6 статті 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Частиною 7 ст. 100 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

За таких обставин, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, враховуючи викладені обставини та волевиявлення сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає, що клопотання про передачу арештованого майна (речових доказів) до Національного агенства України з питань розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління шляхом реалізації активів з метою збереження їх економічної вартості, слід залишити без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 26, 19, 172, 185, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про передачу арештованого майна (речових доказів) до Національного агенства України з питань розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління шляхом реалізації активів з метою збереження їх економічної вартості у кримінальному провадженні № 000568 від 20.03.2024 року, - повернути суб`єкту звернення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1