ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002884 від 26.08.2024 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставок, Ківерцівського району, Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 08.12.2022 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 4 ст.185, ч. 4 ст. 186 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.12.2022 та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з 26 серпня 2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26 серпня 2024 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

Вироком суду вирішено долю речових доказів, арештованого майна та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 26 серпня 2024 року, близько 13 год. 20 хв., перебуваючи у магазині «Вейпшоп», що за адресою: м. Луцьк, пр. Відродження, 10, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжений, востаннє Указом Президента України № 3891-IX «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин від 23 липня 2024 року на строк 90 днів, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає ОСОБА_9 , взяв із верхньої полиці вітрини багаторазовий електронний пристрій OXVA Xlim GO Pink, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/1-3-24/11305-ТВ від 30.08.2024 року становить 594 гривень 67 копійок, поклав його до своєї спідньої білизни та, незважаючи на прохання продавця ОСОБА_9 повернути вказаний товар, виніс його за межі магазину, чим відкрито викрав багаторазовий електронний пристрій та заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану вище суму.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду, викладені в оскарженому вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Апелянт вважає, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, а суперечностям між показаннями обвинуваченого та встановленими обставинами кримінального провадження судом першої інстанції не надано належної оцінки та спростування. Зокрема, захисник посилається на невідповідність кольору вилученого у обвинуваченого багаторазового електронного пристрою OXVA Xlim GO відомостям, які зазначені та встановлені у висновку експерта судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/103-24/11305-ТВ від 30.08.2024, постанові слідчої про визнання речей речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження. Вказує, що протокол проведення слідчого експерименту від 09.09.2024 необхідно визнати недопустимим доказом, оскільки ОСОБА_7 зазначав, що всі дії які він відобразив під час слідчого експерименту не відповідають дійсності та були відображені обвинуваченим під впливом працівників поліції.

На переконання захисника наявність у письмових доказах невідповідностей тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, що в них містяться, та ставить під сумнів походження цих доказів, їх надійність і достовірність, тому просить повторно дослідити письмові докази.

У поданому до суду запереченні на апеляційну скаргу прокурор вважає апеляційні доводи сторони захисту необґрунтованими, безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу. Вважає вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року законним та постановленим з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому просить залишити апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

В судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_10 , хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Жодних клопотань від потерпілого до суду не надходило. Учасники судового розгляду, які з`явилися в судове засідання, не заперечували щодо продовження розгляду справи у відсутності потерпілого. Його неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати вирок, прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Судове рішення відповідно до положень ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку в даному кримінальному провадженні дотримано.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за наведених у вироку обставин, підтверджуються письмовими доказами, які судом першої інстанції належним чином досліджено та детально викладено у вироку.

Також матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та надав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

За змістом положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як слідує з апеляційної скарги захисника він ставив питання про повторне дослідження доказів у справі та просив скасувати вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2024 року, закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Поміж тим, колегією апеляційного суду відмовлено у задоволенні клопотання захисника про повторне дослідження ряду наведених ним в апеляційній скарзі доказів, оскільки сам факт непогодження сторони захисту з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказів не є підставою для їх повторного дослідження апеляційним судом.

Нормами ст. 404 КПК України чітко регламентовано, що за клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, якщо суд першої інстанції дослідив їх неповністю або з порушеннями; апеляційний суд може дослідити докази, які не досліджувалися місцевим судом, виключно в разі, якщо учасники судового провадження заявляли клопотання про дослідження таких доказів під час розгляду в суді першої інстанції або якщо про них стало відомо після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Захисник під час апеляційного перегляду просив повторно дослідити докази у зв`язку з неналежною, на його думку, оцінкою їх місцевим судом. Разом з тим, апелянт не навів жодних належних обґрунтувань того, що докази були досліджені судом першої інстанції не повністю чи з порушеннями, а підстав, передбачених частиною третьою статті 404 КПК України, для повторного їх дослідження апеляційним судом встановлено не було, тому колегією суддів відмовлено у повторному їх дослідженні.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, в ході їх перевірки, свого підтвердження не знайшли.

Так, суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку показанням самого обвинуваченого, який в судовому засіданні, під час ухвалення вироку, винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення заперечив. Суду дав показання, що був у магазині «Вейпшоп» який знаходиться на пр. Відродження, щоб придбати багаторазовий електронний пристрій. Він попросив продавця, щоб показав йому пристрій для куріння, який його зацікавив. Після того, як продавець відкрив вітрину в нього виникла думка викрасти багаторазовий електронний пристрій. Тоді, він взяв з полиці вітрини багаторазовий електронний пристрій та поклав його собі у білизну. Однак, продавець магазину повідомив, що в магазині наявні камери і щоб він повернув викрадену річ. В цей момент в них виникла шарпанина, продавець тримав його за руку, та в той момент він поклав пристрій на іншу полицю. Вийшов з магазину «Вейпшоп», пішов на зупинку, сів на маршрутне таксі і поїхав на Варшавський ринок, де і придбав собі багаторазовий електронний пристрій світло-коричневого кольору без коробки. Пояснив, що працівники поліції його запевнели, якщо він визнає вину у тому, що викрав багаторазовий електронний пристрій з магазину «Вейпшоп», то його через три дні відпустять, він заплатить штраф і до кримінальної відповідальності його ніхто притягувати не буде, саме тому він і визнав вину.

Така версія подій озвучена ОСОБА_7 , була предметом перевірки суду першої інстанції, однак свого підтвердження не знайшла.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_9 надали пояснення щодо обставин кримінального провадження, які узгоджуються між собою і частково з показаннями обвинуваченого.

Так, факт перебування ОСОБА_7 в магазині «Вейпшоп», що за адресою: м. Луцьк, пр. Відродження, 10, не заперечує сам обвинувачений та підтверджує свідок ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_9 в суді першої інстанції показав, що працює продавцем магазину з продажу електронних сигарет. Одного дня, точної дати не пам`ятає, близько 12 год. 30 хв., він прийшов на роботу, відкрив магазин, за деякий час до магазину зайшов клієнт, який почав цікавитися електронними пристроями для паління. Тоді, вони підійшли до стійки, його зацікавила певна модель електронного пристрою, він її дістав з полиці та показав. Після цього, коли він ховав пристрій до коробки, клієнт, закриваючи плечем полиці, взяв інший електронний пристрій та заховав його собі в спідню білизну. Тоді він попросив, щоб хлопець поклав пристрій на місце, однак останній почав виправдовуватися, що він нічого не брав, показував кармани, виникла суперечка та шарпанина, в ході якої хлопець відштовхнув його та втік з магазину. Тоді він зателефонував ОСОБА_10 , щоб той приїхав, оскільки з магазину викрали електронний пристрій. Коли ОСОБА_11 приїхав, вони разом почали шукати правопорушника, однак не виявили останнього, тому викликали працівників поліції.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.08.2024 стверджується, що свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка вчинила відкрите викрадення майна (грабіж).

Не заслуговує на увагу твердження захисника, що протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.08.2024 не являється належним та допустимим доказом, оскільки слідчим під час пред`явлення особи для впізнання дотримано вимоги кримінального процесуального законодавства, а тому відсутні підстави для визнання згаданого протоколу недопустимим доказом. На стадії досудового розслідування та під час судового рогляду в ході допиту свідок ОСОБА_9 вказував, що запам`ятав особу, яка викрала багаторазовий електронний пристрій для куріння з магазину, за загальними рисами обличчя, а також татуюванням. Разом з тим, у самому протоколі пред`явлення особи для впізнання зазначено, що у свідка попередньо з`ясовано чи зможе він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд, прикмети цієї особи, також про обставини, за яких він бачив цю особу.

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану підтверджується протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 26.08.2024 року; протоколом огляду місця події від 26.08.2024 з якого вбачається, що слідчим, у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, проведено огляд приміщення магазину за адресою: м. Луцьк, пр. Відродження, 10, в ході якого виявлено та вилучено сліди та змиви; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_7 від 26.08.2024 року, в ході якого було вилучено, серед іншого, багаторазовий електронний пристрій «OXVA» моделі «XLIM GO» та інші речі; протоколом проведення слідчого експерименту від 09.09.2024 року, за участю підозрюваного ОСОБА_7 з додатками; висновком експертизи №СЕ-19/103-24/11305-ТВ від 30.08.2024, з якого вбачається, що ринкова вартість нової POD-системи марки «OXVA» моделі «XLIM GO» станом на 26.08.2024 складає 594 (п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 67 копійок та іншими письмовими доказами.

Тобто, ураховуючи наведене вище, спростовуються показання обвинуваченого в частині, що він поклав викрадений електронний пристрій для куріння на іншу полицю вітрини.

Також голослівними є покликання сторони захисту, що висновок експерта судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/103-24/11305-ТВ від 30.08.2024 містить суперечливі дані, адже відповідно до описової частини вказаного висновку експерта вбачається, що досліджувався багаторазовий електронний пристрій «OXVA XLIM GO - Pink», який знаходився у спеціальному сейф-пакеті ICR №0179027 та який був так іменований слідчим під час призначення експертизи. Поміж тим, у висновку експерт описує, що наданий на дослідження багаторазовий електронний пристрій для куріння є бежевого та чорного кольорів.

Під час особистого обшуку ОСОБА_7 , вилучений у нього багаторазовий електронний пристрій з інструкцією до нього поміщено у сейф-пакеті ICR №0179027, який надійшов на експертизу в запакованому вигляді та слідів порушення цілісності упакування експертом не виявлено, що свідчить про приналежність поміщеного до згаданого сейф-пакету пристрою саме до кримінального провадження 0002884 від 26.08.2024, як зазначено в постанові слідчого про призначення та доручення проведення судової товарознавчої експертизи від 08.08.2024.

Таким чином, ОСОБА_7 інкримінувалося викрадення багаторазового електронного пристрою «OXVA XLIM GO - Pink», який був вилучений у нього, поміщений у сейф-пакет ICR №0179027 та саме його вартість була оцінена експертом товарознавцем у висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/103-24/11305-ТВ від 30.08.2024.

Необгрунтованими є й посилання захисника щодо неналежного проведення огляду місця події 26.08.2024, оскільки апелянт вказує на неналежне проведення слідчої дії з посиланням, що під час огляду місця події не спростовано показання обвинуваченого щодо того, що він залишив викрадене майно на іншій полиці.

Згідно з ч. 1 ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження (ч. 5 ст. 237 КПК).

Твердження захисника з цього приводу, що слідча не детально провела огляд місця події, усіх полиць шаф, є лише суб`єктивною думкою апелянта. Слідчою у протоколі огляду місця події від 26.08.2024 зафіксовано обстановку на місці події (в магазині), відсутність багаторазового електронного пристрою бежевого кольору на полиці на якій він знаходився, інші деталі огляду, а тому, на думку колегії суддів, відсутні підстави ставити під сумнів об`єктивність відображення результатів цієї слідчої дії, дотримання правових приписів кримінального процесуального закону.

Не бере до уваги колегія суддів і твердження захисника, що протокол затримання ОСОБА_7 містить суперечності, зокрема, в часі.

В протоколі затримання зазначено, що ОСОБА_7 затримано на прилеглій території до будинку на пр. Волі, 58, м. Луцьк о 16 годині. Інформації про те, що фактичне затримання ОСОБА_7 здійснив слідчий, протокол не містить, а сам протокол складений в кабінеті № 4 Луцького РУП ГУНП у Волинській області у період з 18 години 45 хвилин до 19 години 09 хвилин. Отже одночасно слідчих дій, як про це вказує апелянт, слідчий не проводив.

Апеляційні доводи про невідповідність дійсності дій, відображених обвинуваченим під час слідчого експерименту, колегія суддів сприймає, як спробу уникнути ОСОБА_7 кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення будь-яким чином. Слід враховувати, що слідчий експеримент за участі ОСОБА_7 проведений в присутності захисника підозрюваного, з безперервною відеофіксацією. ОСОБА_7 під час проведення згаданої слідчої дії добровільно розповів про всі обставини викрадення пристрою для куріння, а надалі їх відтворив. Крім того, за результатами проведення слідчого експерименту зауважень від учасників та ОСОБА_7 не надходило, обґрунтованих підстав, які б вказували, що слідча дія проведена під тиском чи примусом захисником не наведено.

Поміж тим необґрунтованими є й покликання, що «Прибуткова накладна № 40» не є накладною належного зразку, а заява про вчинене кримінальне правопорушення від 26.08.2024 містить суперечності з фактичними обставинами кримінального провадження, оскільки, на переконання апеляційного суду, такі покликання мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту.

Наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази, висновок експертизи, показання свідка, потерпілого узгоджуються між собою та дають можливість відтворити обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та належним чином підтверджують винуватість останнього у вчиненні згаданого кримінального правопорушення.

Отже, як і судом першої інстанції, колегією суддів під час судового розгляду не встановлено жодних правових підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, як про це просив захисник обвинуваченого.

Разом з тим, як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення і дані про його особу, не визнання вини та ставлення до вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з висновками суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, виду і строку призначеного обвинуваченому покарання, та вважає його необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи на викладене апеляційні вимоги сторони захисту, при їх перевірці апеляційним судом, свого підтвердження не знайшли і підстав ставити під сумнів обґрунтованість та законність оскарженого вироку не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді