Справа № 953/6964/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Харкові обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України у кримінальному провадженні № 0000259 від 21.05.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2024 за ст. 126-1 КК України до пробаційного нагляду на строк 1 рік, із направленням для проходження програми кривдників строком на 3 місяці,-

ВСТАНОВИВ:

04.12.2024 Київським районним судом міста Харкова ухвалено вирок, відповідно до якого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 KK України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, крім цього застосовано обмежувальні заходи, що застосуються до осіб, що вчинили домашние насильство, та, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, направлено останнього, для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці, що передбачено Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до Управління у справах сім`ї та молоді Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 5, 6 під`їзд, 6 поверх, к. 509. Із вказаним вироком Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 ознайомлений у встановленому законом порядку.

02.04.2025 ОСОБА_3 з`явився до Управління у справах сім`ї та молоді Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради, де заступник начальника Управління ОСОБА_5 уклав Угоду про організацію надання послуг з проходження Програми для кривдників № 8 та Індивідуальний план проходження програми з ОСОБА_3 .

Однак, ОСОБА_3 , будучи особою, до якої вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2024 застосовано захід у виді проходження програми для кривдників, ігноруючи вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому пасильству», будучи проінформованим про кримінальну відповідальність за умисне ухилення від проходження програми для кривдників, у період часу з 02.04.2025 до 02.07.2025 не з`явився до Управління у справах сім`ї та молоді Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради, для її проходження, не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про необхідність прибуття уповноваженими на те органами, при цьому маючи реальну можливість її проходження, за відсутності поважних причин, умисно ухилився від неї.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 390-1 КК України, як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такий захід застосований судом.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд обвинувального акту у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додана заява ОСОБА_3 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складена та підписана в присутності захисника ОСОБА_6 , згідно з якою обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У вказаній заяві захисник ОСОБА_6 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконані, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, повністю доведена.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не має на утриманні малолітніх та осіб похилого віку, є особою, яка досягла пенсійного віку.

Відповідно до класифікації кримінальних правопушень, передбаченою ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України, є кримінальним проступком.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих вину обставин.

Відповідно до приписів частини першої статті 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, санкцією статті 390-1 КК України, передбачено покарання у виді пробаційного нагляду на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.

Так, відповідно до вимог частини третьої статті 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 19.04.2002 року Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на зміст ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності певного страхового стажу.

Таким чином, обвинувачений є особою пенсійного віку, оскільки останньому на момент вчинення інкримінованого кримінального проступку виповнилося повних 60 років.

Згідно ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб що досягли пенсійного віку.

Разом з цим, вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2024, який набрав законної сили 04.01.2025, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України засуджено до пробаційного нагляду на строк 1 рік, із направленням для проходження програми кривдників строком на 3 місяці.

Згідно відповіді начальника Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 30.06.2025 перебуває на обліку у Київському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області на підставі вироку Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2024 за ст. 126-1 КК України, яким його засуджено до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, із направленням для проходження програми кривдників строком на 3 місяці.

Згідно ч. 5 ст. 59-1 КК України пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановлення засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

04.01.2025 вирок Київського районного суду м. Харкова набрав законної сили, після чого засуджений ОСОБА_3 був поставлений на облік для відбування покарання відповідно до цього вироку. Кінець строку 20.01.2026 року. Інкриміноване йому правопорушення ОСОБА_3 вчинив у період часу з 02.04.2025 до 02.07.2025, тобто під час відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК (1001-05) повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за ознаками ст. 390-1 КК України під час відбування покарання у виді пробаційного нагляду за вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2024 року та є особою, яка досягла пенсійного віку, беручи до уваги положення ч. 5 ст. 59-1 КК України та ч. 3 ст. 61 КК України, з огляду на те, що покарання, передбачене санкцією ст. 390-1 КК України до нього не може бути застосовано, то ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання, на підставі ч. 1 ст. 74 КК України.

Суд враховує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2024 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, із направленням для проходження програми кривдників строком на 3 місяці, покарання за цим вироком не відбуто.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки покарання, передбачене санкцією ст. 390-1 КК України не може бути застосовано та ОСОБА_3 звільняється від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, у суду відсутні підстави для призначення йому покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України.

З огляду на вищевикладене, цей вирок та вирок Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2024 року слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, передбаченого ст. 390-1 КК України, на підставі ч. 1 ст. 74 КК України.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2024 року виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору направити копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1