КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №358/761/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2993/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000712 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богуславського районного суду Київської області від 09 грудня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Богуславського районного суду Київської області від 09 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 32500 грн. 14 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

По справі вирішено питання про речові докази та судові витрати.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у незаконній порубці дерев в захисних лісових насадженнях, а також перевезенні незаконно зрубаних дерев, що заподіяло істотну шкоду.

За встановлених судом обставин ОСОБА_7 14.03.2023 прибув на автомобілі марки «IVECO 40С14», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , до земельної ділянки, що знаходиться вздовж автомобільної дороги «Богуслав-Іванівка», між селами Калинівка та Половецьке, та має географічні координати 49.532586, 30.997525, що перебуває у державній власності в особі Київської обласної державної адміністрації, де за допомогою заздалегідь заготовленого та прилаштованого знаряддя злочину, а саме бензопили марки: «Дніпро М» БП-452М, всупереч ст.ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, у порушення вимог ст.ст. 5, 12, 38, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.10 Закону України «Про рослинний світ», п.п.2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761 «Про врегулювання питання щодо спеціального використання лісових ресурсів», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у виді шкоди довкіллю, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів - лісорубного або лісового квитка, незаконно, без спеціального на те дозволу, маючи умисел, направлений на незаконну порубку дерев, здійснив незаконну порубку14 дерев породи «акація», діаметрами 240x290 мм., 240x260 мм., 280x300 мм., 107x142 мм., 77x150 мм,, 100x150 мм., 175x250 мм., 205x240 мм., 110x140 мм., 139x200 мм., 230x277 мм., 105x160 мм., 155x200 мм., 98x100 мм, які були частиною снігозахисного лісонасадження.

В подальшому ОСОБА_7 здійснив розпил стовбурів дерев та завантажив їх до автомобіля марки «IVECO 40С14», після чого сів за кермо даного автомобіля та намагався перевести до місця свого проживання в місті Богуслав Обухівського району Київської області.

В цей же день, 14.03.2023 близько 13 години 40 хвилин, ОСОБА_7 , був зупинений працівниками Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, якими в салоні даного автомобілі були виявлені порізані колоди незаконно зрізаних ним дерев, а також бензопилу та інше приладдя, яке було використано ОСОБА_7 для незаконної порубки дерев.

В результаті незаконної порубки дерев діями ОСОБА_7 Департаменту регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації Київської обласної військової адміністрації було заподіяно майнову шкоду на загальну суму 32 500 грн. 14 коп.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок скасувати через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що наявні в матеріалах справи докази не доводять його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України. При цьому, за доводами обвинуваченого, суд дійшов неправильного висновку, що порубка дерев породи «акація», була здійснена в захисних лісових насадженнях, оскільки судом не досліджено в повній мірі місце вчинення кримінального правопорушення та статус лісових насаджень, що потягло за собою неправильну кваліфікацію його дій.

За доводами апелянта, матеріалами кримінального провадження, а саме протоколом огляду місця події від 31.03.2023 року, показаннями обвинуваченого та свідків підтверджується, що ділянка, на якій було здійснено порубку, не належить а ні до лісового фонду України, а ні до захисного лісового насадження, а являє собою окрему, меншу ніж 0,1 гектара, групу дерев, які є самонасівними та створюють перешкоди, як у користуванні автодороги, так і у користуванні земельними ділянками, що використовуються для вирощування сільськогосподарської продукції.

Зазначає, що відповідно до технічного паспорту автодороги 0100305 Богуслав-Іванівка та фотознімків ділянки із супутника, захисна лісова смуга лінійного типу проходить обабіч дороги і знаходиться на дещо більшій відстані від самої дороги за ділянки, які використовують селяни. В той час як окрема група дерев, яка була зрубана ОСОБА_7 , знаходиться впритул до проїжджої частини і не є захисною смугою.

Звертає увагу на положення статті 4 Лісового кодексу України,згідно якої до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

Просить врахувати, що за роз`ясненнями постанови Пленуму ВСУ №17 від 10.12.2004 року (пункт 9) порубка дерев і чагарників на територіях не віднесених до лісового фонду за ст.4 ЛК України не тягне відповідальності за ст.246 КК України.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження за ч.1 ст.246 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 змінив свої апеляційні вимоги та, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини провадження та правову кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання, шляхом зменшення розміру призначеного судом штрафу.

На підтвердження змінених апеляційних вимог просить врахувати наявні обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що він визнає свою провину у вчиненому та щиро кається, з 14 березня 2022 року призваний до лав Збройних сил України за мобілізацією та перебуває на військовій службі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні трьох малолітніх дітей, виключно позитивно характеризується за місцем проживання.

З наведених підстав просить вирок суду змінити та на підставі положень статті 69 КК України пом`якшити призначене йому покарання шляхом зменшення розміру призначеного судом штрафу.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги зі змінами, прокурора, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги зі змінами та вважала за можливе пом`якшити призначене обвинуваченому покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Обвинувачений в суді апеляційної інстанції змінив апеляційні вимоги та оскаржує лише рішення суду в частині призначеного покарання.

Оскільки встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.246 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, у відповідності до положень ст.404 КПК України рішення суду в цій частині апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.1 ст.246 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують його покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання,судом визнано вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, хоч і не виходить за межі, встановлені частиною 1 статті 246 КК України, проте за своїм розміром є явно несправедливим, через суворість.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співрозмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до положень статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Колегія суддів звертає увагу на те, що приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Тобто для застосування судом при призначенні покарання вказаної норми матеріального права повинні бути встановлені пом`якшуючі покарання обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте, у будь-якому разі, встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся, просив суд визначити менший розмір штрафу, через фінансові труднощі та наявність на утриманні трьох малолітніх дітей.

Додатково колегією суддів враховуються подані ОСОБА_7 до суду документи, що характеризують особу обвинуваченого, які підтверджують те, що він за місцем проживання характеризується виключно позитивно, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні трьох малолітніх дітей 2015, 2018 та 2020 року народження, згідно довідки №10 від 21.08.2023 року ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною-інвалідом, перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду. Згідно довідки №330/ШВЧ/2 від 27.03.2022 року ОСОБА_7 призваний до лав Збройних Сил України за мобілізацією на підставі Указу Президента України №69/2022 від 21.02.2022 року та перебуває на військовій службі.

Колегія суддів вважає, що наведені вище обставини, а саме те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся, має на утриманні трьох малолітніх дітей, в тому числі дитину-інваліда, перебуває на військовій службі у зв`язку з призовом по мобілізації, є такими, які пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а тому в сукупності з встановленими судом даними про особу винного, який раніше не судимий, має позитивні характеристики, дають суду законні підстави застосувати положення ст.69 КК України і пом`якшити ОСОБА_7 покарання до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., яке відповідає вимогам ст.ст.50, 53, 65 КК України, та буде достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни вироку суду.

З огляду на викладене, апеляційна скарга обвинуваченого зі змінами підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 зі змінами задовольнити частково.

Вирок Богуславського районного суду Київської області від 09 грудня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 призначене по ч.1 ст.246 КК України покарання, із застосуванням ст.69 КК України, до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4