Номер провадження: 11-сс/813/778/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2025 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нова Маячка Олешівського району Херсонської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2 , який займає посаду старшого державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області, зареєстрованого у м. Херсон та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000184 від 03.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249, ч.2 ст.364, ч.2 ст.209 КК України,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.05.2025 року, з визначенням розміру застави у розмірі 991 (дев`ятсот дев`яносто один) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 748 (три мільйони сімсот сорок вісім) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), якими обґрунтовується підозра та які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або зменшення застави у значно меншому розмірі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, ризики, на які посилається слідчий у клопотанні недоведені; оскаржувана ухвала не містить в собі обґрунтувань щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу або визначення застави у значно меншому розмірі.

Крім того наголошує, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, зокрема постійне місце проживання, сім`ю, на утриманні доньку 2022 року народження, а тримання під вартою може вкрай негативно вплинути на стан здоров`я підозрюваного, який є особою з інвалідністю.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити; прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 03.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 249, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 209 КК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

За версією органу досудового розслідування у старшого державного інспектора Одеського рибоохоронного патруля ОСОБА_10 не пізніше 10.09.2024, з корисливих мотивів, виник злочинний умисел направлений на вчинення на систематичній основі кримінальних правопорушень, які полягають у незаконному вилученні водних живих біоресурсів (раків) у річці Дністер на території Нижньодністровського національного природного парку у межах Одеського та Білгород-Дністровського району Одеської області, із використанням наданих повноважень представника правоохоронного органу, шляхом зловживання ними, з метою подальшого збуту незаконно виловлених біоресурсів та одержання за це неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів.

При цьому ОСОБА_10 , усвідомлював, що реалізувати свій злочинний умисел систематичного скоєння злочинів проти довкілля, одноособово, тобто без залучення інших осіб, неможливо. У невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та обставинах, однак не пізніше 10.09.2024 ОСОБА_10 довів свої наміри до старшого державного інспектора Одеського рибоохоронного патруля ОСОБА_8 та громадянина ОСОБА_11 , ознайомив їх із своїм злочинними планом та довів до відома деталі його виконання, після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, надали свою добровільну згоду на участь у вказаній злочинній діяльності.

Реалізація зазначеного злочинного плану була можливою завдяки займаним ОСОБА_10 та ОСОБА_8 посадам у Одеському рибоохоронному патрулі, оскільки саме на державних інспекторів органів рибоохорони покладено обов`язок зі здійснення державного контролю та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Після цього, задля досягнення єдиного злочинного результату незаконного збагачення в результаті систематичного скоєння злочинів проти довкілля, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 розподілили між собою ролі, відповідно до яких:

- ОСОБА_10 підшукує та визначає місця скоєння незаконного вилову раків, здійснює транспортування учасників групи до цих місць та звідти на службовому катері Одеського рибоохоронного патруля, зберігає та надає учасникам групи знаряддя вчинення кримінального правопорушення раколовки, GPS трекери, забезпечує збут незаконно виловлених живих водних біоресурсів особам, які здійснюють торгівлю біоресурсами в Одеському районі, фінансує та прикриває (надає вказівки, поради щодо поведінки та дій у разі викриття) злочинну діяльність, розподіляє кошти, отримані злочинним шляхом.

- ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , з використанням наданих їм ОСОБА_10 знарядь вчинення кримінального правопорушення (раколовок), разом із ОСОБА_10 на службовому катері Одеського рибоохоронного патруля здійснюють незаконний вилов раків у річці Дністер на території Нижньодністровського національного природного парку у межах Одеського та Білгород-Дністровського району Одеської області, завантажують незаконно добуті біоресурси до службового автомобілю Одеського рибоохоронного патруля, який використовується ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у службовій діяльності, а також здійснюють перевезення незаконно добутих біоресурсів до місць збуту в межах Одеського району Одеської області.

Таким чином, ОСОБА_10 ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , розподіливши між собою ролі, досягнувши між собою домовленості про здійснення систематичної протиправної діяльності, вступили один з одним у попередню змову та почали втілювати у життя розроблений ОСОБА_10 злочинний план систематичного скоєння незаконного видобування живих водних біоресурсів на території Парку з використанням службового становища, а також розпорядження незаконно добутими біоресурсами шляхом їх збуту (продажу).

1.Епізод за ознаками ч. 1 ст. 249 КК України.

Так, 11.03.2025 близько 19 год 09 хв ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою, з корисливим мотивом, маючи спільний умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом у річці Дністер на території Парку, всупереч Правил № 700, Положення про Одеський рибоохоронний патруль, Положення про Парк, Законів України «Про тваринний світ», «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», «Про природно-заповідний фонд», інших нормативно-правових актів, а також у період встановленої наказом Одеського рибоохоронного патруля № 27 від 07.02.2025 заборони на вилов раків у річці Дністер, з використанням моторного катеру № 9155 направились з берегу вказаного водного об`єкта з географічними координатами: 46.424842, 30.248309 (станція Держрибоохорони на території Маяківської сільської громади Одеського району Одеської області) по річці Дністеру напрямку річки Турунчук.

Надалі ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 прибули до місця раніше встановлених ними заборонених знарядь лову - раколовок у річці Дністер за географічними координатами 46.4441948, 30.1909199 (Біляївська міська територіальна громада Одеського району Одеської області), звідки незаконно у період часу з 19 год 58 хв до 20 год 05 хв 11.03.2025 вилучили живі водні біоресурси раки у кількості 615 одиниць, завантаживши їх у зазначений катер та розпорядившись ними у подальшому згідно затвердженого усіма учасниками групи злочинного плану.

Протиправними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 № 575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», заподіяно істотну шкоду водним біоресурсам України на загальну суму 854 112 гривень.

2.Епізод за ознаками ч. 2 ст. 364 КК України.

Так, 11.03.2025 близько 19 год 09 хв ОСОБА_10 являючись службовою особою правоохоронного органу, з корисливим мотивом, з метою одержання неправомірної вигоди та шляхом використання свого службового становища, всупереч інтересам служби, діючи за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , за раніше досягнутою домовленістю, керуючись спільним протиправним умислом на незаконне зайняття рибним добувним промислом у річці Дністер на території Парку, всупереч Правил № 700, Положення про Одеський рибоохоронний патруль, Положення про Парк, Законів України «Про тваринний світ», «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», «Про природно-заповідний фонд», інших нормативно-правових актів, а також встановленої наказом Одеського рибоохоронного патруля № 27 від 07.02.2025 заборони на вилов раків у річці Дністер, з використанням моторного катеру № 9155 направились з берегу вказаного водного об`єкта з географічними координатами: 46.424842, 30.248309 (станція Держрибоохорони на території Маяківської сільської громади Одеського району Одеської області) по річці Дністер у напрямку річки Турунчук.

Надалі ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 прибули до місця раніше встановлених ними заборонених знарядь лову - раколовок у річці Дністер за географічними координатами 46.4441948, 30.1909199 (Біляївська міська територіальна громада Одеського району Одеської області), звідки незаконно у період часу з 19 год 58 хв до 20 год 05 хв 11.03.2025 вилучили живі водні біоресурси раки у кількості 615 одиниць, завантаживши їх у зазначений катер, з метою подальшого збуту для одержання неправомірної вигоди.

Протиправними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 державним інтересам спричинено збитки у розмірі 854 112 гривень, що є тяжкими наслідками.

3.Епізод за ознаками ч. 2 ст. 209 КК України.

У подальшому, після здійсненого 11.03.2025 незаконного вилучення живих водних біоресурсів раків у кількості 615 одиниць з річки Дністер за географічними координатами: 46.4441948, 30.1909199 (Біляївська міська територіальна громада Одеського району Одеської області)та доставки цих раків за місцем їх тимчасового зберігання за географічними координатами 46.424842, 30.248309 (станція Держрибоохорони на території Маяківської сільської громади Одеського району Одеської області), ОСОБА_10 діючи спільно з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи кримінально-протиправний намір спрямований на легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, виконали дії щодо збуту живих водних біоресурсів (раків) шляхом розпорядження цим майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

Так, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 12.03.2025, близько 13 год 30 хв, перебуваючи на березі річки Дністер за географічними координатами: 46.424842, 30.248309 завантажили незаконно видобуті живі водні біоресурси (раки) у кількості 615 одиниць до багажного відділення автомобілю марки «Renault Duster» з номерним знаком « НОМЕР_1 » та виїхали на зазначеному транспортному засобі до м. Одеса для здійснення продажу раків громадянину ОСОБА_12 .

Прибувши о 15 год 10 хв за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, біля ринку «Москвич», ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 зустрілися із ОСОБА_12 , якому збули шляхом продажу 615 незаконно видобутих раків, одержавши від останнього грошові кошти у розмірі 12 000 гривень.

Отже, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , у силу займаних посад та специфіки службової діяльності, достовірно знали:

- про заборону вилучення раків з річки Дністер у межах природно-заповідного фонду поза визначений нормативно-правовими актами ліміт;

- протиправність використання заборонених знарядь лову;

- про наявну заборону вилову раків у період з 10.02.2025 по 30.06.2025 у Дністровському лимані, річці Дністер, рукаві річки Турунчук, озерах пойми Дністра та Кучурганському водосховищі в межах Одеської області згідно наказу Одеського рибоохоронного патруля № 27 від 07.02.2025.

Отже, після незаконного одержання майна шляхом протиправного вилучення раків з річки Дністер ОСОБА_10 та ОСОБА_8 12.03.2025 розпорядились таким майном шляхом вчинення правочину з ним у виді його продажу за готівкові кошти ОСОБА_12 .

Кримінальні правопорушення від 18.03.2025.

1.Епізод за ознаками ч. 1 ст. 249 КК України.

Так, 18.03.2025 близько 11 год 03 хв ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою, з корисливим мотивом, маючи спільний умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом у річці Дністер на території Парку, всупереч Правил № 700, Положення про Одеський рибоохоронний патруль, Положення про Парк, Законів України «Про тваринний світ», «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», «Про природно-заповідний фонд», інших нормативно-правових актів, а також у період встановленої наказом Одеського рибоохоронного патруля № 27 від 07.02.2025 заборони на вилов раків у річці Дністер, з використанням моторного катеру № 9155 направились з берегу вказаного водного об`єкта з географічними координатами: 46.424842, 30.248309 (станція Держрибоохорони на території Маяківської сільської громади Одеського району Одеської області)по річці Дністер у напрямку Маяцького мосту.

Надалі ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 прибули до місця раніше встановлених ними заборонених знарядь лову - раколовок у річці Дністер за географічними координатами 46.3411101, 30.2843110 (Маяківська сільська громада Одеського району Одеської області), звідки незаконно у період часу з 11 год 03 хв до 13 год 54 хв 18.03.2025 вилучили живі водні біоресурси раки у кількості 534 одиниць, завантаживши їх у зазначений катер та розпорядившись ними у подальшому згідно затвердженого усіма учасниками групи злочинного плану.

Протиправними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 № 575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», заподіяно істотну шкоду водним біоресурсам України на загальну суму 741 619, 20 гривень.

2.Епізод за ознаками ч. 2 ст. 364 КК України.

Так, 18.03.2025 близько 11 год 03 хв ОСОБА_10 являючись службовою особою правоохоронного органу, з корисливим мотивом, з метою одержання неправомірної вигоди та шляхом використання свого службового становища, всупереч інтересам служби, діючи за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , за раніше досягнутою домовленістю, керуючись спільним протиправним умислом на незаконне зайняття рибним добувним промислом у річці Дністер на території Парку, всупереч Правил № 700, Положення про Одеський рибоохоронний патруль, Положення про Парк, Законів України «Про тваринний світ», «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», «Про природно-заповідний фонд», інших нормативно-правових актів, а також встановленої наказом Одеського рибоохоронного патруля № 27 від 07.02.2025 заборони на вилов раків у річці Дністер, з використанням моторного катеру № 9155 направились з берегу вказаного водного об`єкта з географічними координатами: 46.424842, 30.248309 (станція Держрибоохорони на території Маяківської сільської громади Одеського району Одеської області) по річці Дністер у напрямку Маяцького мосту.

Надалі ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 прибули до місця раніше встановлених ними заборонених знарядь лову - раколовок у річці Дністер за географічними координатами 46.3411101, 30.2843110 (Маяківська сільська громада Одеського району Одеської області), звідки незаконно у період часу з 11 год 03 хв до 13 год 54 хв 18.03.2025 вилучили живі водні біоресурси раки у кількості 534 одиниць, завантаживши їх у зазначений катер, з метою подальшого збуту для одержання неправомірної вигоди.

Протиправними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 державним інтересам спричинено збитки у розмірі 741 619, 20 гривень, що є тяжкими наслідками.

3.Епізод за ознаками ч. 2 ст. 209 КК України.

У подальшому, після здійсненого 18.03.2025 незаконного вилучення живих водних біоресурсів раків у кількості 534 одиниці з річки Дністер за географічними координатами: 46.3411101, 30.2843110 (Маяківська сільська громада Одеського району Одеської області)та доставки цих раків за місцем їх тимчасового зберігання за географічними координатами 46.424842, 30.248309 (станція Держрибоохорони на території Маяківської сільської громади Одеського району Одеської області), ОСОБА_10 діючи спільно з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи кримінально-протиправний намір спрямований на легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, виконали дії щодо збуту живих водних біоресурсів (раків) шляхом розпорядження цим майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

Так, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 18.03.2025, близько 18 год 36 хв, перебуваючи на березі річки Дністер за географічними к ординатами: 46.424842, 30.248309 завантажили незаконно видобуті живі водні біоресур и (раки) у кількості 534 одиниці до багажного відділення автомобілю марки «Renault Duster» з номерним знаком « НОМЕР_1 » та виїхали на зазначеному транспортному засобі до м. Одеса.

Прибувши за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 12-в (Одеський рибоохоронний патруль) ОСОБА_10 та ОСОБА_8 перевантажили раків у кількості 534 одиниці з багажного відділення автомобілю «Renault Duster» з номерним знаком « НОМЕР_1 » до багажного відділення автомобілю «Peugeot» з номерним знаком « НОМЕР_2 ».

Надалі, ОСОБА_10 близько 20 год 00 хв 18.03.2025 на автомобілі «Peugeot» з номерним знаком « НОМЕР_2 » прибув за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 299, де біля магазину «Треш» зустрівся із ОСОБА_12 , якому за попередньою змовою з ОСОБА_8 збув шляхом продажу 534 незаконно видобутих раків, одержавши від ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 12 000 гривень.

Отже, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , у силу займаних посад та специфіки службової діяльності, достовірно знали:

- про заборону вилучення раків з річки Дністер у межах природно-заповідного фонду поза визначений нормативно-правовими актами ліміт;

- протиправність використання заборонених знарядь лову;

- про наявну заборону вилову раків у період з 10.02.2025 по 30.06.2025 у Дністровському лимані, річці Дністер, рукаві річки Турунчук, озерах пойми Дністра та Кучурганському водосховищі в межах Одеської області згідно наказу Одеського рибоохоронного патруля № 27 від 07.02.2025.

Отже, після незаконного одержання майна шляхом протиправного вилучення раків з річки Дністер ОСОБА_10 та ОСОБА_8 18.03.2025 розпорядились таким майном шляхом вчинення правочину з ним у виді його продажу за готівкові кошти ОСОБА_12 .

За вищевикладених обставин, 28.03.2025 року ОСОБА_8 затримано органом досудового розслідування та повідомлено його про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 249 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне зайняття рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду;

-ч. 2 ст. 364 КК України, за кваліфікуючими ознаками: зловживанням службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки;

-ч. 2 ст. 209 КК України, за кваліфікуючими ознаками: розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо або повністю одержано злочинним шляхом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_12 від 18.10.2024, 05.12.2024 та 24.03.2025, під час яких останній повідомив про обставини за яких познайомився з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , про зустрічі під час яких останні приїзджали у форменому одязі працівників рибоохорони та привозили раків у великих обсягах, які продавали ОСОБА_12 з розрахунку 800 грн за кілограм. Також повідомлено про те, що в ході зустрічей 12.03.2025 та 18.03.2025 ОСОБА_12 було придбано за власні кошти у ОСОБА_10 та ОСОБА_8 раки загальною вагою 30 кг; протоколом огляду та видачі речей від 12.03.2025 в якому зафіксовано добровільну видачу ОСОБА_12 живих водних біоресурсів раків у кількості 615 одиниць, які були придбані ним у ОСОБА_10 та ОСОБА_8 12.03.2025 біля ринку «Москвич», що розташованийпо вул. Заболотного у м. Одеса. Також в ході огляду 615 раків, на 2 (двох) з них виявлено 2 (дві) залізні бирки із лазерним гравіюванням у вигляді індивідуальних візерунків та цифр «4», «5»; протоколом огляду та видачі речей від 19.03.2025 в якому зафіксовано добровільну видачу ОСОБА_12 живих водних біоресурсів раків у кількості 534 одиниці, які були придбані ним у ОСОБА_10 та ОСОБА_8 18.03.2025 біля магазину «Треш», що розташований по вул. Миколаївська дорога, 299 у м. Одеса. Також в ході огляду 534 раків, на 3 (трьох) з них виявлено 3 (дві) залізні бирки із лазерним гравіюванням у вигляді індивідуальних візерунків та цифр «1», «2», «4»; результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за місцем (протокол №1462нт/53/114-2025 від 20.03.2025) зі змісту яких вбачається що ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 із використанням службового катеру здійснюється вихід на виду річки Дністер та підняття з води раколовки типу «гармошка»; результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відеоконтролю особи (протокол №1485нт/53/114-2025 від 21.03.2025) відносно ОСОБА_13 , якими зафіксовані телефонні розмови з ОСОБА_10 під час яких проводилось обговорення умов оплати, передачі та фактична передача живих водних біоресурсів (раків); результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відеоконтролю особи (протокол №1486нт/53/114-2025 від 21.03.2025) відносно ОСОБА_10 , якими зафіксовані телефонні розмови з свідком ОСОБА_13 під час яких проводилось обговорення умов оплати, передачі та фактична передача живих водних біоресурсів (раків); результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (протокол №1461нт/53/114-2025 від 20.03.2025) відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 під час якого 12.03.2025 відбувалась розмова ОСОБА_10 із свідком ОСОБА_13 під час яких проводилось обговорення умов оплати, передачі та фактична передача живих водних біоресурсів (раків); результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (протокол №1460нт/53/114-2025 від 20.03.2025) відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 під час якого 18.03.2025 відбувалась розмова ОСОБА_10 із свідком ОСОБА_13 під час яких проводилось обговорення умов оплати, передачі та фактична передача живих водних біоресурсів (раків); результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації електронних комунікаційних мереж терміналу за абонентським номером мобільного оператора, яким користується ОСОБА_11 (протокол №1364нт/53/114-2025 від 17.03.2025) - телефонні розмови підозрюваного під час яких проводилось обговорення деталей та обсягів виловлених водних біоресурсів, у тому числі раків, умов оплати та передачі (продажу) живих водних біоресурсів (раків) третім особам; протоколамивід 06.03.2025 та 10.03.2025 огляду засобів ідентифікації у вигляді речей - залізні бирки із лазерним гравіюванням із індивідуальними візерунками та цифрами, які використано для ідентифікації живих водних біоресурсів, що незаконно добувалися підозрюваними; протоколами ідентифікації та вручення грошових коштів від 12.03.2025 та 18.03.2025 зі змісту яких вбачається, що оглянуто та вручено ОСОБА_13 належні йому грошові кошти в сумі 24 000 грн, для використання у слідчий дії у формі слідчого експерименту під час придбання незаконно добутих живих водних біоресурсів; результатами проведення контролю за вчиненням злочину від 27.11.2024 (протокол № 6515нт/55/114-1024 від 27.11.2024) якими зафіксовано помітки заздалегідь ідентифіковані (помічені) засоби у вигляді речей - залізні бирки із лазерним гравіюванням із індивідуальними візерунками, для ідентифікації живих водних біоресурсів, що перебувають у знаряддях лову, які знаходяться за координатами: 46.3399868, 30.2838014 та 46.3411101, 30.2843110; наказом начальника Одеського рибоохоронного патруля за № 27 від 07.02.2025, яким визначено (затверджено) період линьки раків і виношування ними ікри у зимово-весняний термін з 10 лютого 2025 року по 30 червня 2025 року, упродовж якого заборонено їх вилов у Дністровському лимані, річці Дністер, рукаві річки Турунчук, озерах пойми Дністра та Кучурганському водосховищі в межах Одеської області.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої підозри ОСОБА_8 в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з огляду на таке.

Відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які долучені до клопотання, доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про те, що дії, у ймовірному вчиненні яких наразі підозрюється ОСОБА_8 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249, ч. 2 ст. 364, ч.2 ст. 209 України, тобто є кримінально- карними. Тому немає підстав для висновків, що такі дії не можуть становити жодного злочину. Водночас, описана у клопотанні слідчого та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з відповідним кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 249, ч. 2 ст. 364, ч.2 ст. 209 КК України, і такі докази є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого та висновками слідчого судді стосовно існування ризиків що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, які обумовлені обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, оскільки підозрюваному ОСОБА_8 не має сенсу переховуватись від органів слідства, так як на його утриманні перебувають дружина та донька, 2022 року народження, колегія суддів встановила наступне.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі та усвідомлюючи передбачене законодавством за вчинення інкримінованого йому кримінальне правопорушення покарання, може переховуватися відорганів досудового слідства та суду. Так, з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, на що звертала увагу сторона захисту, не виключають такої можливості.

Окрім того, на підставі наказу начальника Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області з 05.12.2024 року ОСОБА_8 призначено на посаду головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області. Разом з тим, інкримінована підозрюваному діяльність прямо суперечить покладеним на нього посадовим обов`язкам, які зводяться до здійснення державного контролю та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

В судовому засіданні було встановлено, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 може бути причетний до незаконного зайняття рибним добувним промислом із використанням службового становища, що передбачало отримання неправомірної вигоди за це.

Таким чином, зазначений ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, підвищений специфікою інкримінованих злочинів, при цьомуслідчим суддею врахована роль ОСОБА_8 у ймовірно здійснюваній ним кримінально-протиправної діяльності, а саме він може бути співорганізатором або виконавцем даних кримінальних правопорушень. Вищевикладене підтверджує регулярність та перманентність ймовірно здійснюваної неправомірної поведінки підозрюваним, до того ж вказана діяльність є такою, що ймовірно приносить незаконний дохід підозрюваному.

Так, слідчий суддя врахував, що підозрюваний був затриманий та повідомлений про підозру 28.03.2025 року, тобто досудове розслідування даного кримінального провадження перебуває на його початковому етапі, а тому у сторони обвинувачення ймовірно існує об`єктивна необхідність у відшуканні речей та документів (знарядь ймовірно вчинених злочинів), які можуть мати доказове значення для даного кримінального провадження та які станом на теперішній час органом досудового розслідування встановлені не були. З огляду на що, слідчий суддя прийшов обґрунтованого висновку, що ризик знищення, сховання або перетворення речей та документів наразі є актуальним (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходив з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків та інших підозрюваних є лише припущенням, то апеляційний суд звертає увагу на те, що досудове розслідування знаходиться на початковій стадії, ОСОБА_8 відомі особи інших підозрюваних, що свідчить про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на них з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

Тому, викладене дає підстави вважати, що в цілях уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані підозрюваним дії, останні можуть вживати взаємних заходів щодо впливу один на одного, задля вироблення однієї лінії поведінки, коригування власних показів, тощо.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що сторона обвинувачення не надала доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 здійснив вилов раків, або їх подальшу реалізацію, не підтверджено розмір шкоди, у завданні якого підозрюють ОСОБА_8 , апеляційним судом встановлено наступне.

Водночас, апеляційний суд враховує, що за версією слідства, на теперішній час точна роль ОСОБА_8 не визначена, проте є підстави вважати останнього співорганізатором або виконавцем даних кримінальних правопорушень. Вищевикладене підтверджує регулярність та перманентність ймовірно здійснюваної неправомірної поведінки підозрюваним, до того ж вказана діяльність є такою, що ймовірно приносить незаконний дохід підозрюваному.

Вищевказані висновки додатково підтверджується долученими до матеріалів клопотання матеріалами, зокрема протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (а.к. 49); протоколом про результати спостереження за місцем (а.к. 50-51); протоколом про результати спостереження за річчю (а.к. 51-53); протоколом про результати спостереження за особою(річчю або місцем) (а.к 54-58); протоколом про результати спостереження за особою (річчю або місцем) (а.к. 59-61).

При цьому, оскільки кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії, то загальна шкода заподіяна, внаслідок вчинення кримінальних правопорушень близько 1 595 731 гривня 20 копійок встановлена на підставі розрахунків розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного добування біоресурсів.

В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на те, що до протоколу затримання від 28.03.2025 року (а.с. 170) слідчим внесені недостовірні відомості щодо часу (18:41) затримання ОСОБА_8 , якого фактично представники поліції через підкорення наказу змусили залишатися поряд з ним ще об 11:30, що свідчить про порушення його права на захист, а також на недопустимість даного протоколу як доказу.

Під час перевірки вказаних доводів, колегією суддів враховується те, що ОСОБА_8 було затримано 28.03.2025 року, тобто під час воєнного стану, який був введений 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022.

Особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану визначено положеннями кримінально-процесуального закону, а саме ст. 615 КПК України.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 615 КПК України встановлено, що у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.

Колегією суддів враховується, що необхідними умовами для затримання особи на підставі наведених положень п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, є: (1) дія на відповідній території правового режиму воєнного стану; (2) наявність визначених підстав для затримання, передбачених ст. 208 КПК України, або ж наявності достатніх підстав припускати, що можлива втеча підозрюваної особи з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Як вище зазначалося, в рамках даного судово-контрольного провадження відносно підозрюваного слідчим суддею був встановлений відповідний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведених обставин, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, як вони викладені у клопотанні сторони обвинувачення та були повідомлені прокурором в судовому засіданні, зокрема в зв`язку з дією на території України правового режиму воєнного стану та достатності у сторони обвинувачення підстав вважати, що внаслідок повідомлення про підозру ОСОБА_8 може ухилитися від кримінальної відповідальності, шляхом здійснення втечі, апеляційний суд приходить висновку, що затримання підозрюваного в рамках кримінального провадження відбулося з дотримання наведених вище положень кримінального процесуального закону.

Наявний в матеріалах справи протокол затримання ОСОБА_8 від 28.03.2025 року (а.с. 170) містить зауваження підозрюваного щодо часу затримання, що враховується апеляційним судом. Проте, даний протокол свідчить лише про затримання підозрюваного та не є доказом вчинення ним жодних кримінальних правопорушень, як на тому наполягає захисник.

Водночас, одразу після затримання, слідчим було направлено повідомлення до центру безоплатної правової допомоги про необхідність призначення захисника, від якого затриманий ОСОБА_8 відмовився (а.с. 172), у зв`язку з прибуттям захисника ОСОБА_7 .

При цьому, апеляційний суд окремо роз`яснює порядок оскарження проведеного затримання підозрюваного у відповідності до вимог ст. 206 КПК України шляхом подачі відповідної скарги.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, ризиків незаконного впливу на свідків та можливого знищення доказів, а також особи підозрюваного, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

В зв`язку з наведеним апеляційний вважає застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправданим, а доводи сторони захисту в цій частині необґрунтованими, оскільки підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Щодо доводів апеляційної скарги про непомірність визначеного слідчим суддею розміру застави, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з того, що у клопотанні слідчий, а в судовому засіданні прокурор, посилаючись на характер вчиненого кримінального правопорушення, просив у разі постановлення слідчим суддею ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити підозрюваному заставу у розмірі 2320 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає, що оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, вчинених в умовах воєнного стану та пов`язаних з незаконним зайняттям рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, особою на яку покладено обов`язок контролю, щодо не порушення законних умов, ймовірну роль ОСОБА_8 як співорганізатора або виконавця кримінальних правопорушень, розмір завданої шкоди, ймовірно систематично отримуваної в результаті здійснення таких дій, а також майновий стан підозрюваного, у зв`язку з чим встановлені обставини слугують такими виключними випадками, які на підставі вищевикладених вимог ч. 5 ст. 182 КПК України дозволяють при визначені застави вийти за межі її розміру, передбаченому законом для осіб, підозрюваних у вчинені тяжких злочинів.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року, в якому судом зазначено, що при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого, слід враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Крім того, слідчим суддею враховано дані про майновий стан підозрюваного, а саме наявність у нього в володінні земельних ділянок, житлових будинків та транспортних засобів.

Слідчий суддя, враховуючи викладені обставини, прийшов до висновку, що відносно підозрюваного є доцільним застосування запобіжного заходу з призначенням застави у розмірі 991 (дев`ятсот дев`яносто один) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 748 (три мільйони сімсот сорок вісім) гривень, яка зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчий суддя, порушивши вимоги діючого КПК України, не надав оцінки всім обставинам справи та не розглянув можливість застосування застави в меншому розмірі, апеляційний суд вважає їх частково обґрунтованими, адже, застосувавши запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного, слідчий суддя, встановивши наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не в повній мірі врахував дані про особу ОСОБА_8 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, був визнаний особою з інвалідністю 3-ої групи внаслідок захисту Держави, приймав участь до повномасштабної війни в антитерористичній операції на сході країни та отримав статус учасника бойових дій.

Так, розмір застави повинен бути достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу. При цьому, не допускається встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави і перетворюється на безальтернативне ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого, як і його статки не можуть бути вирішальними факторами, що виправдовують суму застави.

Як встановлено вище, ОСОБА_8 підозрюється у кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 249, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України, тобто тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо нього, за загальним правилом, має визначатися у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, відповідно до абз. 2 ч. 5 вказаної статті, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Зважаючи на тяжкість та характер злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , обставини кримінального правопорушення, розмір спричиненої матеріальної шкоди, дані про його особу, беручи до уваги ймовірне збагачення за рахунок можливого вчинення злочину, тому апеляційний суд вважає, що застава у сумі до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання.

При цьому, на переконання апеляційного суду, щодо підозрюваного ОСОБА_8 можливо застосувати альтернативний захід у виді застави у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб для запобігання встановленому ризику, передбаченому статтею 177 КПК.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2025 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000184 від 03.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249, ч.2 ст.364, ч.2 ст.209 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000184 від 03.10.2024 року відносно ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.05.2025 року включно.

Визначити розмір застави - 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1816800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA1086720, код отримувача (ЄДРПОУ) - 42268321, банк отримувача ДКСУ м.Київ, код банку отримувача (МФО): 820172, з призначенням платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_8 , згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 29.04.2025 року по справі № 947/10223/25 (судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , на строк до 25.05.2025 року включно наступні обов`язки:

- за першою вимогою прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, які визначені слідчим.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, неявки підозрюваного за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді без поважних причин, чи порушення підозрюваною обов`язків, застава звертається в дохід держави і вирішується питання про застосування застави в більшому розмірі, або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді тримання під вартою становить до 25.05.2025 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4