Провадження № 1-кс/643/4448/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000361 від 16.03.2024 за ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, громадянина України, раніше не судимий, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , місце знаходження якого на даний час не встановлено, -

УСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що, будучи уродженцем і мешканцем м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, не маючи патріотичних переконань та не визнаючи українську державність, самостійності та незалежності України, перебуваючи під інтелектуальним впливом пропаганди російської федерації, після подій 2014 року вирішив покинути територію України та у 2022 році виїхав на територію «РФ», а саме до м. Бєлгорода.

ОСОБА_6 , керуючись ідеологічними мотивами, проігнорував ту обставину, що в умовах 2014 року Україна була змушена докладати всіх необхідних зусиль щодо забезпечення своєї безпеки, а тому й вдалася до внутрішньодержавного заходу для протистояння загрозам з боку рф. При цьому, введення особливого стану в державі було вимушеною мірою під якою слід розуміти надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень для відвернення загрози та забезпечення безпеки і здоров`я громадян, нормального функціонування національної економіки, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, захисту конституційного ладу.

Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи в умовах політичних подій в Україні з початку 2014 року, був достовірно обізнаним про те, що протягом березня - квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та збройних сил російської федерації (далі рф) представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих рф, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07.04.2014 у м. Донецьку створено терористичну організацію «донецька народна республіка» (далі «днр»), а 27.04.2014 у м. Луганську терористичну організацію «луганська народна республіка» (далі «лнр»), у складі яких були утворені незаконні збройні формування.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, стали окупованими рф (під юрисдикцією окупаційної адміністрації рф), починаючи з 07.04.2014, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Відповідно до ст. ст. 2 та 5 Конституції України територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою, а право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Ніхто не може узурпувати державну владу. Відповідно до ст. 69 Конституції України народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум.

Питання про зміну території або конституційного ладу в Україні вирішуються виключно на всеукраїнському референдумі, який може бути назначений тільки Верховною Радою України, при цьому остання не надавала свого дозволу на проведення всеукраїнського референдуму щодо зміни меж території України та конституційного ладу в України.

Відповідно до ст. 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Згідно ст. 2 Конституції України, суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Відповідно до ст. 5 Конституції України, Україна є республікою. Носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні, основні засади якого визначено в розділах І, III, XIII Конституції України, належить виключно народові. Тобто, тільки народ має право безпосередньо, шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом XIII.

Згідно ст. 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Стаття 8 Конституції України зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Однак, 24.02.2022 президент рф оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України і розпочато вчинення агресії, зумовлену з окупацією території держави Україна.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч збройним формуванням країни-агресора вздовж всієї лінії фронту.

В результаті вчинення військовими формуванням держави-агресора рф дій було тимчасово окуповано частину території України, перелік яких затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою рф, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії рф проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти рф).

За результатом вчинення вказаних дій починаючи з 24.02.2022, військовими формуваннями держави-агресора, тимчасово окуповано окремі райони Харківської області.

Внаслідок вказаних подій у громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, у невстановлений органом досудового розслідування період, проте не пізніше 11.05.2023, виник злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, а саме: здійснити перехід на бік ворога в період збройного конфлікту для надання іноземній державі, або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану.

Так, з метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_6 , не раніше липня 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, переїхав з тимчасово окупованого м. Вовчанська, Чугуївського району, Харківської області до рф. Надалі, перебуваючи у м. Бєлгород, «РФ», ОСОБА_6 добровільно 11.05.2023 уклав контракт та вступив до лав збройних сил рф, пройшов бойову підготовку, здобув військову спеціальність водій механік бойової машини піхоти та отримав позивний « ОСОБА_7 ».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на здійснення державної зради, ОСОБА_6 в період часу з травня 2023 по січень 2024 добровільно брав безпосередню участь у штурмі українських позицій поблизу населеного пункту Білогорівка Сєверодонецького району Луганської області.

Крім цього, ОСОБА_6 з лютого 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 », на посаді командира гранатометного відділення, та має російське військове звання молодший сержант.

Діючи у складі 6-го козачого штурмового загону «Шторм-Z», ОСОБА_6 в період 2023 - 2024 років був залучений до виконання бойових завдань та приймав безпосередню активну участь у бойових діях на Луганському напрямку на стороні збройних сил рф проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені та самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_6 , у невстановлений на даний час період, проте не пізніше травня 2023 року, виник злочинний умисел, направлений на добровільну участь громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора та наданні таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Законом України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 визначено, що обороноздатність держави - здатність держави до захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Вона складається з матеріальних і духовних елементів та є сукупністю воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони та належних умов для його реалізації.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

На території України не допускається розташування іноземних військових баз.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, ІV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним правовим діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи уродженцем і мешканцем м. Вовчанськ, Чугуївського району Харківської області, не будучи прихильником української державності, самостійності та незалежності України, перебуваючи під інтелектуальним впливом російської федерації, після подій 2014 року вирішив покинути територію України та у 2022 році виїхав на територію «РФ», а саме до м. Бєлгорода.

ОСОБА_6 , не маючи патріотичних переконань, достовірно будучи обізнаним що з 2014 року Україна вдалася до внутрішньодержавного заходу, шляхом введення особливого стану в державі для відвернення загрози та забезпечення безпеки і здоров`я громадян, нормального функціонування національної економіки, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, захисту конституційного ладу від військової агресії з боку рф вирішив стати на шлях скоєння колабораційної діяльності.

При цьому, ОСОБА_6 , у ситуації що склалася в Україні з початку 2014 року, був достовірно обізнаним про те, що протягом березня - квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та збройних сил російської федерації (далі рф) представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих рф, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07.04.2014 у м. Донецьку створено терористичну організацію «донецька народна республіка» (далі «днр»), а 27.04.2014 у м. Луганську терористичну організацію «луганська народна республіка» (далі «лнр»), у складі яких були утворені незаконні збройні формування.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, стали окупованими рф (під юрисдикцією окупаційної адміністрації рф), починаючи з 07.04.2014, згідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Внаслідок вказаних подій у громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше 11 травня 2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, виник злочинний умисел, направлений на здійснення колабораційної діяльності шляхом добровільної участі громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Так, ОСОБА_6 , з метою реалізації вищевказаного злочинного умислу на здійснення колабораційної діяльності, не раніше липня 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений виїхав з тимчасово окупованого м. Вовчанська, Чугуївського району, Харківської області до м. Бєлгород, «РФ», де 11.05.2023 добровільно уклав контракт та вступив до лав збройних сил рф, пройшов бойову підготовку, здобув військову спеціальність водій механік бойової машини піхоти та отримав позивний « ОСОБА_7 ».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 в період часу з травня 2023 по січень 2024 брав безпосередню участь у штурмі українських позицій поблизу населеного пункту Білогорівка Сєверодонецького району Луганської області. Надалі, в період лютого 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_6 проходить службу у 6-му козачому штурмові загоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на посаді командира гранатометного відділення, та має російське військове звання молодший сержант.

Діючи у складі 6-го козачого штурмового загону «Шторм-Z», в період 2023 року - 2024 року ОСОБА_6 був залучений до виконання завдань та приймав безпосередню участь у бойових діях на Луганському напрямку проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені та самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Наразі 6-й козачий штурмовий загін «Шторм-Z» дотепер застосовуються у наступі на Луганському напрямку.

Таким чином, ОСОБА_6 у зазначений вище період часу завершив реалізацію свого злочинного умислу, направленого на здійснення колабораційної діяльності шляхом добровільної участі громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України тобто вчинив кримінально карані дії, пов`язані з добровільною участю громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора рф, складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є:

- спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам держави України;

- мета - заподіяння шкоди національній безпеці України, отримування привілейованого ставлення до себе від військових і представників держави-агресора рф;

- участь громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора, шляхом ведення бойових дій в населених пунктах Луганської області проти Збройних сил України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України у складі 6-го козачого штурмового загону «Шторм-Z» на посаді командира гранатометного відділення, що входить до складу збройних сил РФ, під час військового стану;

- добровільний характер його протиправної, злочинної діяльності, здійснений з власного бажання, без будь-якого фізичного та психічного примусу.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану та ч. 7 ст. 111-1 КК України як добровільна участь громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора та надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

09.05.2025 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, яке 09.05.2025 пред`явлено останньому у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» випуск від 09.05.2025 №95 (7755) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Отже, ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000361 від 16.03.2024 за ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Згідно з отриманою від оперативного підрозділу інформацією та відповідно до допитів свідків, ОСОБА_6 перебуває на території держави-агресора рф, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, при цьому встановити його місце перебування на території рф наразі не вбачається можливим.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства та суду на території російської федерації, тобто держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою уникнення кримінальної відповідальності.

16.05.2045 постановою слідчого ОСОБА_6 оголошений у розшук на території України.

Слідчий, посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , ті факти, що останній переховується від органів досудового розслідування та оголошений у розшук, може вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою запобігання переліченим ризикам просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В суді прокурор підтримав клопотання.

Захисник проти клопотання заперечував, зазначивши, що повідомлення ОСОБА_6 про підозру здійснене не належним чином, в зв`язку з чим він позбавлений права на захист. Крім того слідчим проведені не всі дії для доведення факту перебування ОСОБА_6 в збройних силах держави агресора рф та переховування останнього від органів досудового розслідування та суду.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя дійшов такого: підозра ОСОБА_6 обґрунтована доказами, долученими до клопотання у вигляді матеріалів кримінального провадження, а саме даними, зафіксованими в актах огляду мережі інтернет від 01.03.2024; протоколах допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 04.04.2024; протоколами пред`явлення особи до впізнання за фотознімками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 04.04.2024; актом огляду мобільного телефону від 16.02.2024; протоколі огляду речей і комп`ютерних даних від 03.04.2024, тощо.

Наразі ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування, через що оголошений у розшук. Факт переховування ОСОБА_6 на території агресора доведений показаннями свідків, проведеними оперативно-розшуковими заходами.

Зазначені обставини свідчать про існування, щонайменше, ризику подальшого переховування від органів досудового розслідування, суду та дають підстави стверджувати про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для його запобігання.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З наявних в матеріалах кримінального провадження відомостей ОСОБА_6 перебуває на території держави-агресора - рф.

Згідно положень пункту 1 розділу IV «Порядок запитування публікації оповіщень Генеральним секретаріатом Інтерполу» Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 17.08.2020 № 613/380/93/228/414/510/2801/5 Уповноважений підрозділ запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.

Для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення, а також, крім іншої інформації та документів, завірену копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 КПК України клопотання про видачу особи в Україну готує слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, з дотриманням вимог, передбачених цим Кодексом та відповідним міжнародним договором України.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що клопотання складається у письмовій формі і повинно містити дані про особу, видача якої вимагається, обставини і кваліфікацію вчиненого нею злочину. До клопотання додаються, крім іншого, такі документи: 1) засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Отже, з метою належного виконання розшуку особи з наступним її затриманням уповноваженому органу має бути надана, крім іншого, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як ухвала про надання дозволу на затримання не є ордером на арешт в розумінні правил Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу.

З погляду на викладене, враховуючи фактичні обставини справи та правове обґрунтування, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 183, 193, 194, 196-198, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити та обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження останній має бути доставлений до слідчого судді для розгляду за участю підозрюваного питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміни на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 15.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1