ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

представник власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 серпня 2025 року про накладення арешту на майно, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_7 про арешт майна.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, з якої вбачається, що він просить оскаржувану ухвалу скасувати. Постановити ухвалу, якою задовольнити клопотання про арешт майна у повному обсязі. Накласти арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про незаконність ухвали слідчого судді.

Вважає вищевказану ухвалу слідчого судді необґрунтованою з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що слідчий суддя у мотивувальній частині рішення посилається лише на недоведеність вини власника майна ОСОБА_8 у вчиненні злочину, однак дане кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування та органом досудового слідства здійснюється збір доказів з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, заплановано проведення значного обсягу слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Вказує, що не накладення арешту на вказане нерухоме майно може спричинити його відчуження на корись сторонніх осіб, які будуть у такому випадку

ЄУНСС: 715/2360/25 Слідчий суддя: ОСОБА_9

Номер провадження: 11-сс/822/250/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

добросовісними набувачами, що у свою чергу, ускладнить досягнення мети кримінального провадження та вимог ст. 170 КПК України, оскільки житловий будинок фактично є не тільки речовим доказом, але й предметом злочину.

Звертає увагу суду на те, що посилання слідчого судді на те, що ОСОБА_8 є потерпілим, не має відношення саме до даного кримінального провадження, оскільки згідно постанови про визнання потерпілим, наданої у судовому засіданні адвокатом, дане рішення прийнято в рамках іншого кримінального провадження, досудове розслідування та процесуальне керівництво у якому здійснюється іншими слідчими та прокурорами.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг чи заперечень на подану апеляційну скаргу не надходило.

Однак надійшло заперечення від представника ОСОБА_8 , - ОСОБА_6 на апеляційну скаргу прокурора Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 , зі змісту якого вбачається, що остання просить апеляційну скаргу, як необґрунтовану залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу, як законну без змін.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції власник майна ОСОБА_8 , який був належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився та не повідомив суд про поважність причин його неявки, що у відповідності до положень ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її з підстав наведених у ній, думку представника власника майна ОСОБА_8 , - адвоката ОСОБА_6 , яка стверджувала про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши матеріали клопотання про арешт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000189 від 30.06.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 25.08.2025 року відповідає не у повній мірі.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цією метою може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зокрема, є об`єктами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Арешт з метою забезпечення збереження речових доказів може бути накладений також на майно, що знаходиться у власності добросовісного набувача (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Як вбачається з клопотання, в провадженні відділення № 3 (селище Глибока) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області знаходяться матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР за № 0000189 від 30.06.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало те, що 30.06.2025 року до Чернівецької окружної прокуратури надійшла заява ОСОБА_10 , жительки АДРЕСА_2 , з приводу незаконного заволодіння грошовими коштами в сумі 130 000 доларів підрядниками ТзОВ «ЗАХБУДКОМ», в особі директора ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які виразилися у невиконанні умов договору підряду в частині оформлення права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

21.08.2025 року постановою слідчого будинок, розташований за адресою: с. Великий Кучурів, третій провулок Горіховий, 2, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Розглядаючи клопотання начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_7 по матеріалам досудового розслідування внесених до ЄРДР за № 0000189 від 30.06.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити в повному об`ємі, оскільки прокурор в клопотанні не навів жодної законної мети арешту вищевказаного майна, не доведено наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Судова колегія вважає, що такі твердження слідчого судді є помилковими.

З матеріалів даного кримінального провадження було встановлено, що земельну ділянку на якій розташований вищевказаний будинок неодноразово було відчужено протягом короткого періоду часу, що в свою чергу обґрунтовано свідчить про існування ризику, що у разі не накладення арешту на таке майно, існують ризики його подальшого відчуження на користь сторонніх осіб, які будуть у такому випадку добросовісними набувачами, що у свою чергу, ускладнить досягнення мети кримінального провадження та вимог ст. 170 КПК України, оскільки житловий будинок фактично є не тільки речовим доказом, але й предметом злочину.

Отже, накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження цього речового доказу є доцільним і необхідним, зважаючи на встановлені ризики.

Разом з цим, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчий суддя не виконав вимоги кримінального процесуального закону, а саме не врахував положення ч. 2 ст. 173 КПК України.

Також слідчим суддею не було взято до уваги усталену практику Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, згідно якої володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, а також на матеріали даного кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 170 КПК України, можливо запобігти задовольнивши клопотання прокурора, шляхом накладення арешту із забороною відчуження та розпорядження таким майном.

На переконання апеляційного суду, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_7 про арешт майна, не дослідив всі обставини кримінального провадження та дійшов необґрунтованого висновку про відсутність необхідності накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Пунктом 2 ч. 3 ст. 407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 слід задовольнити, а оскаржену ухвалу слідчого судді - скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_7 , та накласти арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з метою збереження речового доказу, шляхом заборони відчуження та розпорядження таким майном.

На думку колегії суддів, такого виду обтяження буде достатньо для сприяння завданням арешту майна у кримінальному провадженні та відповідатиме вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 170-173, ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 серпня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно.

Накласти арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом обмеження права на відчуження та розпорядження цим майном.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3