У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001094 від 30 вересня 2024 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.364 КК України

У С Т А Н О В И В:

Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001094 від 30.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2025 (справа №761/19361/25, провадження №1-кс/761/13267/2025), за клопотанням детектива, було надано дозвіл на проведення обшуку у приміщеннях, які використовує для протиправної діяльності «кол-центр» за адресою: АДРЕСА_1 поверх, де знаходиться об`єкт нерухомості, що належить на праві власності: ПАТ «Галант - Індустрі» (), з метою відшукання і вилучення документів, речей, мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, на яких міститься інформація про діяльність шахрайського «кол-центру».

В ухвалі суду міститься посилання на те, що досудовим розслідуванням встановлена протиправна діяльність групи осіб - операторів «кол-центрів», які функціонують в м. Києві та м. Дніпро, під приводом залучення інвестицій в криптовалюту, шахрайським шляхом отримують грошові кошти, переважно іноземних громадян, після чого останнім повідомляють про відсутність проведеної транзакції та припиняють будь-які контакти з ними. Так, працівниками так званих «кол-центрів» здійснюється збір конфіденційної інформації різних іноземних громадян (переважно СНД), для подальшого доступу до їх аккаунтів (в основному на сайтах, які надають державні послуги). Після отримання таких конфіденційних даних та змінених паролів користувачів, інформації щодо фінансового становища, кредитної історії, тощо працівники таких «кол-центрів» передають цю інформацію іншим співробітникам компанії в месенджері «Telegram», в тому числі які здійснюють таку протиправну діяльність у м. Києві. У подальшому перелічена інформація, що була здобута незаконним шляхом використовується працівниками «кол-центрів» для шахрайського заволодіння грошовими коштами. Однією з адрес шахрайських «кол-центрів», який здійснює щоденне функціонування є: АДРЕСА_1 , де знаходиться об`єкт житлової нерухомості.

10.06.2025 детективом проведено обшук в офісних приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 поверх, під час якого було виявлено та вилучено грошові кошти у зафіксованих сумах, а також мобільні телефони і комп`ютерну техніку.

Постановою детектива від 11.06.2025 вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами.

12.06.2025 прокурор направив до Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Зокрема, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження цього майна як речового доказу у кримінальному провадженні, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження існування правових підстав для арешту вказаного майна саме з тією метою, яку він привів у клопотанні.

Між тим, досліджені документи не містять відомостей про будь-яких осіб, які орендують вказані приміщення та здійснюють будь-яку діяльність. В матеріалах відсутні дані, що пітвердження здійснення особами, у яких вилучене майно та суми грошових коштів, протиправної діяльності, у тому числі фінансової, та їх зв`язок з певними особами, щодо яких здійснюється дане кримінальне провадження. Будь-які документи щодо яких надавався дозвіл на відшукання не виявлені. Вилучені грошові кошти не ідентифіковані, як такі, що є предметом протиправних дій. Постанова про визнання речовими доказами формальна, оскільки не містить посилання на проведення огляду вилученого майна та отримання відомостей, які мають значення для провадження.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Аналізуючи наведене, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора №0001094 від 30 вересня 2024 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.364 КК України, вилученого в ході проведення обшуку 10 червня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1