Справа № 521/7349/25
Номер провадження:1-кс/521/1837/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 травня 2025 року м. Одеса
В подальшому по вказаним матеріалам надано доручення співробітникам НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України та співробітникам УСБУ в Одеській області щодо встановлення осіб, які можуть бути причетні до вчинення вказаного злочину.
У відповідь на вказане доручення отримано інформацію, що організатор ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підбирає людей та організовує поза пунктами пропуску подальше переправлення через Держаний кордон України.
Так 07.05.2025 ОСОБА_5 надав вказівку свідкові по кримінальному провадженні ОСОБА_6 сісти в автомобіль, який приїде його забирати до визначеного місця, а саме супермаркету «Таврія», розташованого по вулиці Комітетська, 17/19 у м. Одеса. Приблизно о 11:00 годині до свідка ОСОБА_6 під`їхав автомобіль «KIA SPORTAGE» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка везе його до визначеного місця, яке вказував ОСОБА_5 . По дорозі приблизно о 13:35 хвилин цього ж дня, зупинившись за АЗС «НАТКО», біля населеного пункту Криве Озеро Одеської області, до вказаного автомобіль сів ще один свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого вказані особи рушили далі. Під час руху ОСОБА_7 надавала вказівки своїм пасажирам, а саме щоб вони постійно були на зв`язку зі своїм куратором, який без перешкод переведе їх на до кордону в обхід поза встановленими пунктами пропуску до Придністровської Молдовської Республіки. Для усунення перешкод ОСОБА_7 надала свідкам кусачки для того щоб перекусити колючій дріт на кордоні. Приблизно о 16:50 годин цього ж дня зупинившись на околиці населеного пункту Круті, Подільського району, Одеської області (Кодимська ОТГ) ОСОБА_7 зупинила автомобіль та за вказівкою ОСОБА_5 висадила свідків на відстані 800 метрів від кордону, де останні були зупинені працівниками ДПСУ та УСБУ в Одеській області.
07.05.2025 року при проведенні невідкладних слідчих дій, з метою врятування від знищення майна, яке підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або є предметом кримінального правопорушення, свідком ОСОБА_6 було видано працівникам поліції кусачки із ручками червоного кольору, про що було складено відповідний протокол огляду, які визнано речовими доказами по кримінальному провадженні.
Постановою слідчого від 08.05.2025 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.
Враховуючи, що вказані речі є доказами кримінального правопорушення та з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
Слідчий ОСОБА_3 надала до суду заяву, відповідно до змісту якої просила здійснити розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримала та просила задовольнити.
Власник майна ОСОБА_7 надала до суду заяву відповідно до змісту якої не заперечувала проти накладення арешту на зазначене майно.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді лише заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання слідчого про арешт майна із забороною користування, розпорядження та відчуження, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони користування та розпорядження майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на вилучене майно 07.05.2025 року під час добровільної видачі від ОСОБА_9 : кусачки із ручками червоного кольору.
Заборонити розпоряджатись та користуватись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1