печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8597/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 30.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження № 0000848 від 14.10.2024, -

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 30.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження № 0000848 від 14.10.2024.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 вказує, що оскаржувана постанова слідчого є протиправною, не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а наведені в ній висновки суперечить доказам та фактичним обставинам кримінального провадження.

Адвокат, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду провадження повідомлялася належним чином.

Правило неможливості розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України передбачає обов`язкову участь такої особи, разом з тим, до суду адвокат ОСОБА_3 подала клопотання про розгляд скарги за її відсутності, вимоги підтримує, просить задовольнити, слідчий суддя дійшов висновку про розгляд скарги за відсутності особи, яка її подала.

Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що особа, що подала скаргу подала клопотання про розгляд скарги у її відсутність, а слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їхньої участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Судовим розглядом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000848 від 14.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Від ОСОБА_4 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві надійшло клопотання про залучення його як потерпілим.

Постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 30.11.2024 у задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_4 , відмовлено.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані, виходячи з наступного.

Аргументуючи рішення слідчий вказав, що у клопотанні ОСОБА_4 відсутнє будь-яке обґрунтування, що йому спричинено моральної, фізичної або майнової шкоди. Доводи останнього щодо можливого порушення слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві права на захист, принципу верховенства права або гарантій законності можуть під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000686 можуть бути перевірені у ході розгляду судом обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Викладене свідчить, що оскаржувана постанова слідчого від 30.11.2024 не відповідає вказаним вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки у мотивувальній частині слідчий не вказав очевидних та достатніх підставах вважати, що у клопотанні про залучення до провадження як потерпілого подано особою, якій не завдано шкоди.

Наряду з викладеним, всупереч вимогам ст. 110 КПК України, оскаржувана стороною постанова слідчого є немотивованою.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про незаконність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Що стосується порушеного питання перед слідчим суддею з приводу зобов`язання слідчого визнати потерпілим та вручити ОСОБА_4 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, то вказані прохання не ґрунтуються на положеннях КПК України та не відноситься до компетенції слідчого судді, оскільки слідчий суддя не наділений повноваженням зобов`язувати слідчого приймати конкретні рішення за клопотаннями осіб у кримінальному провадженні, так як слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України.

Відтак скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 26, 110, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 30.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження № 0000848 від 14.10.2024 - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 30.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження № 0000848 від 14.10.2024.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1