Провадження № 1-кс/554/7535/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року м.Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №554/11411/23 по кримінальному провадженню № 0002593 від 29.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,-

в с т а н о в и л а :

09.06.2025 року головуючий суддя ОСОБА_3 надав заяву про самовідвід від розгляду вищевказаної справи з тих підстав, що захисником обвинуваченого ОСОБА_5 є адвокат ОСОБА_7 , з сином якого 31.05.2025 року зареєстровано шлюб його хрещеницею.

У зв`язку з чим, просить заявлений самовідвід задовольнити, з метою виключення будь-яких сумнівів щодо його неупередженості.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, направили до суду клопотання про розгляд поданої заяви за їх відсутності.

Суддя, вивчивши заяву про самовідвід та матеріали справи, приходить до такого висновку.

Зі змісту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України вбачається, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Велика палата Верховного суду в ухвалі від 04.02.2020 р. щодо розгляду заяви про відвід судді у справі № 908/137/18 зазначила наступне: «..для правової системи України, а також для того,щоби за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникли сумніви у неупередженості судді-доповідача під час вирішення справи задовольняє клопотання про відвід судді-доповідача».

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У рішенні в справі «Castillo Algaro v. Spain» (постанова від 28 жовтня 1998 року, збірник 1998-VIII, с. 3116, параграф 45) зазначено, що дійсно навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення; йдеться про довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у людей.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу ( рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі Фей проти Австрії ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) («Kyprianou проти Кіпру» [ВП], № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Відповідно, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності («Pullar проти Сполученого Королівства», рішення від 10 червня 1996 рок, п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні ЄСПЛ зазначає, що навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться продовіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість(«De Cubber проти Бельгії», рішення від 26 жовтня 1984 року, Series A, № 86).

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, затверджених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року № 2006/23 суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У рішенні 15.10.2009 року, у справі «Мікаллеф проти Мальти», ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef v. Malta, заява № 17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання проте, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

У поданій заяві про самовідвід суддя ОСОБА_3 вказує на свою упередженість при розгляді справи через реєстрацію шлюбу сина захисника з його хрещеницею, а тому з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності судді, необхідно задовольнити таку заяву.

Керуючись ст. 75, 81 КПК України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід у справі 554/11411/23 по кримінальному провадженню № 0002593 від 29.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України - задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_3 від розгляду вказаного кримінального провадження.

Матеріали справи № 554/11411/23 передати до канцелярії суду для вирішення питання щодо автоматичного перерозподілу відповідно до ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8