Справа № 343/2355/23
Провадження № 11-кп/4808/375/25
Категорія ч.2 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Долинського районного суду від 29.05.2025 щодо обвинуваченої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мала Тур`я, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, працюючої заступником директора з навчально-виховної роботи Вигодської спеціалізованої школи Івано-Франківської обласної ради, одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

представника потерпілого - ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в :

1.Зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено їй покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено їй іспитовий строк 2 роки.

Покладено на ОСОБА_7 у відповідності до ст. 76 КК України певні обов`язки.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 75000 грн моральної шкоди та 25000 грн витрат на правову допомогу.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на користь ОСОБА_11 111 914 грн 24 коп страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з яких: 18 346,91 гривень - шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, 10 238,08 гривень - шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, 78 000,00 гривень - шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим, 5 329,25 гривень - моральна шкода.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 7499 грн 16 коп.

Скасовано арешт, який накладений згідно з ухвалою слідчого судді Долинського районного суду від 12 вересня 2022 року, на велосипед червоного кольору із надписами "Mars", два уламки пластику, а також на автомобіль марки "Toyоta Rav 4", номерний знак НОМЕР_1 , в частині тимчасової заборони права на розпорядження та відчуження.

Вирішено питання речових доказів.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

08 вересня 2022 року приблизно о 21 год 58 хв водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки "Toyota Rav 4", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в темну пору доби по другорядній дорозі із мокрим асфальтним покриттям по вулиці Тур`янській в напрямку з с. Мала Тур`я до м. Долина, наближаючись до перехрестя із головною дорогою автошляхом Р-21 Долина-Хуст вулицею Обліски, що у м. Долина Калуського району Івано-Франківської області, яке перебуває в межах освітленої ділянки вуличними ліхтарями, при виїзді на головну дорогу, яка має виступ шару площини нового асфальту, проявила неуважність. Не стежучи за дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміну, ігноруючи вимоги дорожнього знака 2.1 Дати дорогу, не дала дорогу велосипедисту ОСОБА_11 , хоча мала об`єктивну можливість завчасно його виявити, оскільки він у цей час рухався по вулиці Обліски у напрямку зі с. Новоселиця до м. Долина та під`їжджав до нерегульованого перехрестя по головній дорозі. Продовжуючи рух автомобілем, не переконавшись, що це буде безпечно, не надала дорогу велосипедисту, виїхавши на вулицю Обліски з метою продовження руху в напрямку до с. Новосилиця, і допустила наїзд на велосипедиста, який внаслідок удару передньою частиною автомобіля втратив рівновагу, упав на площину асфальтного покриття дороги та отримав тілесні ушкодження.

Таким чином, водій ОСОБА_7 порушила вимоги ПДР, а саме:

- підпункту "б" пункту 2.3, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- пункту 10.1, який вказує, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 12.3, яким передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- пункту 16.11, відповідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

У результаті порушення водієм ОСОБА_7 вказаних вимог ПДР відбулась дорожньо-транспортна пригода, у ході якої велосипедист ОСОБА_11 від удару упав на площину асфальтного покриття дороги та отримав тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент спричинення, у вигляді травми голови з переломом кісток склепіння черепа, крововиливами над твердою та під твердою мозковою оболонкою, забоєм головного мозку середнього ступеню, переломом верхньої щелепи справа без зміщення, підапоневротичною гематомою в лобній ділянці, саднами з травматичним набряком м`яких тканин в лобно-тім`яній ділянці, підшкірними крововиливами повік обох очей.

3. Доводи апеляційної скарги прокурора.

3.1. Вважає вирок суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

3.2. Суд безпідставно не призначив обвинуваченій додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, хоча санкція ст. 286 КК України надає можливість не застосовувати це покарання, Верховний Суд наголошує, що його призначення може запобігти вчиненню нових порушень.

3.3. Покарання є несправедливо м`яким, оскільки суд не врахував належним чином обставини вчинення злочину та його наслідки, обвинувачена порушила низку правил дорожнього руху, що призвело до ДТП, унаслідок якої потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження.

3.4. Суд двічі врахував одну й ту саму обставину використання обвинуваченою власного транспорту для супроводу учнів школи при звільненні її від основного покарання та при вирішенні питання щодо додаткового покарання.

Враховуючи наведені обставини, просить оскаржений вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки. В решті вирок суду залишити без змін.

4. Доводи заперечення на апеляційну скаргу прокурора захисника ОСОБА_9 :

4.1. Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості злочину, особу винної, наявність пом`якшуючих обставин (повне відшкодування збитків, щире каяття), відсутність обтяжуючих обставин, а також принцип, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення.

4.2. Призначене покарання у вигляді трьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком у два роки відповідає меті кримінального покарання.

4.3. ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, вона раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, крім того є заступником директора Вигодської спеціальної школи, активно займається волонтерством, є членом ГО "Крок у життя", має нагороди та відзнаки.

4.4. Судова експертиза встановила, що велосипедист ОСОБА_11 також порушив правила дорожнього руху (ПДР), а саме пункти 6.2, 6.6 "а" та 12.3.

4.5. Обвинувачена повністю відшкодувала моральну шкоду, визначену судом першої інстанції, надала першу допомогу потерпілому та придбала необхідні ліки.

4.6. Непозбавлення права керувати транспортним засобом є обґрунтованим, оскільки обвинувачена керувала автомобілем у тверезому стані, не має адміністративних стягнень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами, а також використовує його для супроводу учнів з особливими потребами до медичних закладів або додому.

4.7. Орган пробації дійшов висновку, що ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення є низьким, а її виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі.

Враховуючи наведені обставини, просить оскаржений вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

5. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

5.1. Прокурор доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

5.2. Обвинувачена та її захисник просили вирок суду залишити без змін.

5.3. Представник потерпілого доводи апеляційної скарги прокурора підтримав.

6. Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Рішення суду першої інстанції цим приписам відповідає.

У вироку наведено обставини (фактичні), правову кваліфікацію, аналіз доказів, а також обґрунтування призначення покарання. Доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення норм КПК України ґрунтуються на незгоді з оцінкою судом даних про особу обвинуваченої, однак не свідчать про порушення, які відповідно до ст. 412 КПК України могли б бути підставою для скасування вироку.

Прокурор вважає, що суд безпідставно не застосував додаткове покарання. Санкція ч. 2 ст. 286 КК України дійсно передбачає можливість призначення такого покарання, однак воно не є обов`язковим і, відповідно, перебуває в межах дискрецій суду з огляду на обставини.

При винесенні вироку враховано конкретні дані про особу обвинуваченої: її багаторічну бездоганну поведінку, відсутність попередніх правопорушень, позитивні характеристики, активну громадську діяльність, а також специфіку її службових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням перевезення вразливих категорій дітей.

Суд першої інстанції дослідив і належним чином оцінив як обставини вчинення ДТП, так і поведінку потерпілого, яка також перебувала у причинному зв`язку з наслідками (рух без світлових приладів у темну пору доби). Отже, твердження прокурора про залишення цих обставин поза увагою суду є безпідставними.

Суд навів переконливі мотиви на користь непризначення додаткового покарання і колегія погоджується з таким рішенням.

Ураховано ступінь тяжкості злочину, наслідки, що настали для потерпілого, щире каяття, часткове відшкодування шкоди, позитивні характеристики особи, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Застосоване покарання відповідає принципам ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання новим злочинам. Сам факт спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому не є безумовною підставою для призначення лише реальної ізоляції від суспільства чи додаткового покарання.

7. Висновки.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам кримінального процесуального закону та є законним, обґрунтованим, належно вмотивованим.

Підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Долинського районного суду від 29.05.2025 щодо обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5