Справа № 274/9100/24
Провадження №1-кп/0274/494/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2025 м.Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, українця, освіта середня, не працює, офіційно одружений, має двоє неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 09.11.2022 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.12.2023 у справі №274/7711/23, яка набрала законної сили від 29.12.2023 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.7 ст.121, ч.5 ст.126, ч.І ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Однак у ОСОБА_5 , який достовірно знав про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили 29.12.2023, та будучи ознайомлений з нею, виник злочинний умисел, спрямований на її невиконання.

Діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 07.11.2024 близько 16 год. 15 хв. ОСОБА_5 керував транспортним засобом марки «Honda Accord» р/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Молодогвардійська в м. Бердичів, був зупинений працівниками СРПП Бердичівського РВП ГУНП у Житомирській області за порушення Правил дорожнього руху України.

Таким чином, ОСОБА_5 умисно не виконав постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.12.2023 у справі №274/7711/23, яка набрала законної сили та якою його позбавлено права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.382 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, визнав повністю, розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним злочину, зазначивши час, місце, спосіб його вчинення. Розповів про обставини скоєного злочину так, як про них зазначено в обвинувальному акті. Надав показання про те, що він дійсно, у вказані в обвинувальному акті день та час, умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили. Просив суворо його не карати.

Таким чином, обвинувачений, не оспорюючи час, місце, спосіб вчиненого кримінального правопорушення, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 382 КК України, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки, більше такого не повториться.

Судом встановлено у судовому засіданні, що показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Враховуючи викладене, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а саме умисне не виконання постанови суду, що набрала законної сили, є доведеною поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України.

Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При призначенні покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку, на шлях виправлення не став, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, у межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 382 КК України.

Враховуючи, що дане кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 було скоєне у період іспитового строку, призначеного вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.11.2022, а отже в порядку ч. 1 ст. 71 КК України суд зобов`язаний приєднати за сукупністю вироків до покарання, яке призначене цим вироком, невідбуте ОСОБА_5 покарання за попереднім вироком та остаточне покарання останньому слід призначити за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання за вироком від 09.11.2022.

Цивільний позов відсутній.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався та суд не вбачає підстав для його обрання.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 615, 373, 374,392 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.11.2022, остаточно призначивши до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 10 (десять) днів.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:

- два диски з відеофайлами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудного відеореєстратора працівників поліції за фактом правопорушень вчинених ОСОБА_5 07.11.2024 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч.2 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1