Справа №567/1088/25
Провадження №1-кп/567/121/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000033 від 03.02.2025 р. по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Антонівка Ізяславського району Хмельницької області, зареєстроване та фактичне місце проживання : АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, гранатометника-розвідника розвідувального взводу аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , згідно ст.89 КК України вважається таким, що немає судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України та обіймаючи посаду гранатометника-розвідника розвідувального взводу аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст.3, 28, 29, 68 Конституції України, ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 31 січня 2025 року близько 22:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під час спільного розпивання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар дерев`яним стільцем по голові ОСОБА_5 , заподіявши останньому черепно-мозкову травму з переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В подальшому, внаслідок заподіяння ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, які ускладнилась набряком-набуханням та компресією головного мозку, 02 лютого 2025 року о 02:10 год. настала смерть останнього.

Крім того, ОСОБА_7 18 березня 2025 року приблизно у період часу з 18:00 год. по 19:00 год., перебуваючи у житловому будинку за місцем спільного проживання із своїм вітчимом ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 , в ході виниклого конфлікту, пов`язаного із домашнім насильством, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень останньому, діючи умисно, тобто передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс не менше семи ударів взутими ногами по тулубу ОСОБА_8 , в результаті чого заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, а саме: закрита тупа травма грудної клітки у вигляді: переломів ребер справа: неповні переломи 5-7-го ребер по середньо-аксілярній лінії, повні подвійні переломи 8-го ребра по передньо-аксілярній та по задньо-аксілярній лініях; 9-го ребра по задньо-аксілярній лінії та по прихребтовій лінії; 10-го ребра по лопаточній лінії та по прихребтовій лінії; переломів ребер зліва: повний перелом 6-го ребра по передньо-аксілярній лінії та 7-го ребра по задньо-аксілярній лінії та повного подвійного перелому 5-го ребра по передньо-аксілярній ліній та по лопаточній лінії, з крововиливами в оточуючі м`які тканини, ушкодженням пристінкової плеври з крововиливами навколо них, розривів та крововиливів на бокових та задніх поверхнях правої та лівої легені; синець на боковій поверхні грудної клітки справа по середньо-аксілярній лінії в проекції 5-7 ребер, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В подальшому, внаслідок заподіяння ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, 20 березня 2025 року настала смерть останнього.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України визнав повністю, підтвердив обставини так як вони викладені у складеному відносно нього обвинувальному акті та пояснив, що 31.01.2025 року близько 22 год. він перебував по місцю свого проживання за адресою : АДРЕСА_1 , де спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпивали спиртні напої. Перебуваючи у кухні ОСОБА_5 під час спілкування негативно висловився у його сторону, та що саме він сказав на даний час не пригадує, у відповідь на що він не стримав емоцій та наніс йому по голові один удар дерев`яним стільчиком розміром орієнтовно 90х45 см, від чого останньому стало погано. Він викликав швидку медичну допомогу для ОСОБА_9 , після приїзду якої медичні працівники оглянули ОСОБА_9 та госпіталізували. В подальшому від отриманих трав ОСОБА_5 помер.

Крім того, 18.03.2025 року у післяобідню пору він повернувся додому за адресою: АДРЕСА_1 , де застав свого вітчима ОСОБА_8 , який вживав алкогольні напої. У вечірній час приблизно о 18-19 год. він запитав у вітчима чи зробив він усі домашні справи та просив його припинити зловживати алкогольними напоями, у відповідь на що вітчим ОСОБА_8 почав до нього нецензурно висловлюватися, що вивело його з рівноваги та він не стримав своїх емоцій і наніс йому не менше 7-9 ударів руками та взутими ногами по тулубу та по обличчю ОСОБА_8 . Зазначив, що 18.03.2025 р. він точно не пригадує, та припускає, що міг вживати слабоалкогольні напої (вино). Наступного дня він запитував у ОСОБА_8 про його самопочуття та чи потрібна йому швидка медична допомога, у відповідь на що ОСОБА_8 сказав, що у нього все добре та того ж дня продовжував вживати горілку. 20.03.2025 р. він прокинувся та в ранковий час виявив ОСОБА_8 мертвим. Пояснив, що між ним та вітчимом ОСОБА_8 існували «середні» стосунки та раніше між ними виникали конфліктні ситуації на побутовому грунті та з приводу вчинення домашнього насильства.

У вчиненому щиро розкаюється, шкодує про вчинене, просить вибачення у потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розуміє, що вчинив тяжкі злочини та готовий понести покарання, просив суворо не карати.

В судовому засіданні встановлено, що обставини справи встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінальних правопорушень, форма вини і мотиви кримінальних правопорушень ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що померлий ОСОБА_5 був його рідним братом та з обвинуваченим він знайомий поверхнево. Потерпілий зазначив, що він є військовослужбовцем та про смерть свого брата дізнався з телефонного дзвінка своєї дружини. Зі слів односельчан після поховання свого брата йому стало відомо, що останній вживав разом із ОСОБА_7 по місцю його проживання алкогольні напої та під час розмови «щось не поділили» та ОСОБА_7 спричинив смерть його братові, яка настала у лікарні. Зазначив про відсутність до ОСОБА_7 претензій майнового та немайнового характеру. При визначені міри покарання ОСОБА_7 вважає, що останній повинен понести реальне покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що померлий ОСОБА_8 був її старшим рідним сином та обвинувачений є зведеним онук, так як її син ОСОБА_8 був для обвинуваченого вітчимом. ЇЇ син ОСОБА_8 проживав разом із обвинуваченим ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 та вона з ними не жила, проте часто до них навідувалась. Достовірно про обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 для її сина ОСОБА_8 їй не відомо та про смерть останнього вона дізналася вранці 20.03.2025 р. Зазначила про відсутність до ОСОБА_7 претензій майнового та немайнового характеру. При визначені міри покарання ОСОБА_7 покладається на розсуд суду.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Із врахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, за наявності рецидиву злочину.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та згідно ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Окрім ступеня тяжкості вчиненого злочину суд враховує, що цінність суспільних відносин на які здійснено посягання це життя людини, яке відповідно до ст.3 Конституції Україні є найвищою соціальною цінністю.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує, що він неодружений, неповнолітніх та непрацездатних на утриманні немає, по місцю проживання характеризується посередньо та по місцю проходження військової служби не змогли надати об`єктивну характеристику відносно ОСОБА_7 як військовослужбовця через його нетривале перебування у відповідному підрозділі, водночас вказали, що 18.12.2022 року він умисно, без дозволу командира підрозділу, без поважних причин самовільно залишив місце служби в районі тимчасового розташування підрозділу та відсутній на службі по даний час.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» №40 від 04.02.2025 р. ОСОБА_7 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

ОСОБА_7 вдруге притягується до кримінальної відповідальності та згідно ст.89 КК України вважається таким, що немає судимості.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 є щире каяття.

В той же час, відповідно до ст.67 КК України, обставинами, яка обтяжують покарання ОСОБА_7 є вчинення злочину повторно; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі не можливе та може становити небезпеку для суспільства та покарання слід призначити в межах санкції ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, з урахуванням клопотання прокурора та відсутності будь-яких заперечень з цього приводу від інших учасників кримінального провадження, слід залишити без змін.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 2, 100, ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, -

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Продовжити застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком на 60 днів - до 12 год. 58 хв. 20 вересня 2025 року включно, з подальшим його утримання у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою - з 25 березня 2025 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк перебування під вартою, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт на дерев`яний стільчик, упакований у картонну коробку, до якої прикріплено бирку із пояснювальним надписом, та опечатано відтиском печатки «202 для пакетів», штани із маркуванням «TOP HERO fashion jeans» та кофту із маркуванням «HUGO», накладений ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 05.02.2025 року;

Скасувати арешт на пару військових берців «Талан» зеленого кольору, дві наволочки із подушок ОСОБА_8 із слідами речовини бурого кольору, штани оливкового кольору типу «термобілизна» та кофту із надписом «Greenwich», накладений ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 25.03.2025 року;

Речові докази у справі:

- змив речовини бурого кольору, зовні схожої на кров, вилучений з поверхні підлоги кухні та упакований у паперовий конверт НПУ; контрольний змив речовини бурого кольору, зовні схожої на кров, вилучений з поверхні підлоги кухні та упакований у паперовий конверт НПУ; змив речовини бурого кольору, зовні схожої на кров, вилучений з поверхні дверей у ванну кімнату та упакований у паперовий конверт НПУ; контрольний змив речовини бурого кольору, зовні схожої на кров, вилучений з поверхні дверей у ванну кімнату та упакований у паперовий конверт НПУ, які передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - після набрання вироком законної сили знищити;

- дерев`яний стільчик, упакований у картонну коробку, до якої прикріплено бирку із пояснювальним надписом, та опечатано відтиском печатки «202 для пакетів»; штани із маркуванням «TOP HERO fashion jeans» та кофту із маркуванням «HUGO», які були одягненні на ОСОБА_7 в момент вчинення правопорушення, упаковані у сейф-пакет НПУ №PSP4038802, які передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - після набрання вироком законної сили знищити;

- зрізи нігтів із обох рук трупа ОСОБА_8 , упаковані у два окремі паперові конверти НПУ, які опечатані відтиском печатки «202 для пакетів»; зразки волося трупа ОСОБА_8 із лобної, потиличної, тім`яної, правої скроневої та лівої скроневої ділянки голови, упаковані у п`ять окремих конвертів НПУ, які опечатані відтиском печатки «202 для пакетів»; штани ОСОБА_8 із залишками речовини бурого кольору, упаковані у сейф-пакет НПУ № RAW190232, які передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - після набрання вироком законної сили знищити;

- пару військових берців «Талан» зеленого кольору, які належать ОСОБА_7 та в яких він був взутий 18.03.2025 р., упаковані у сейф-пакет НПУ № QYH0003038; дві наволочки із подушок ОСОБА_8 із слідами речовини бурого кольору, упаковані у сейф-пакет НПУ №QYH0003039; штани оливкового кольору типу «термобілизна» та кофта із надписом «Greenwich», які належать ОСОБА_7 та в яких він був одягнений 18.03.2025 р., упаковані у сейф-пакет НПУ №QYH0003037, які передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - після набрання вироком законної сили знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1