Провадження №11-сс/801/5/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

учасники провадження:

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці

апеляційну скаргу ОСОБА_7 на

ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2024 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (із дислокацією в м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 від 17 лютого 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000610 від 23.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, -

встановив:

ОСОБА_7 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з вищевказаною скаргою, яку мотивував тим, що 17 лютого 2023 року постановою слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000610 від 23.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На думку заявника постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, передчасною та незаконною, базується на неналежних документах, без проведення належних слідчих дій.

Всупереч вимогам КПК України слідчим досудове розслідування проведено неповно, не проведено усіх слідчих дій, спрямованих на всебічне і повне неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

З наведених обставин заявник вважає, що оскаржувана постанова не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 30 січня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого четвертного слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 від 17 лютого 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000610 від 23.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України відмовлено.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого ТУ ДБР (з дислокацією в. м. Вінниці) ОСОБА_9 від 17 лютого 2023 року про закриття кримінального провадження та направити матеріали справи для проведення розумного, ефективного і неупередженого досудового розслідування в ТУ ДБР (з дислокацією в м. Вінниці).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам статей 2, 21, 412 КПК України.

Так, не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_10 нібито не є учасником даного кримінального провадження, тоді як зазначене кримінальне провадження відкрите за скаргою заявника ОСОБА_7 саме щодо цього слідчого судді.

Крім того, слідчий суддя ОСОБА_1 діючи в незаконному складі суду з особистої помсти заявнику взагалі не досліджував в судовому засіданні ухвали слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області, а саме слідчого судді ОСОБА_11 від 12.01.2022 за № 127/20281/21, якою скасовано незаконну постанову слідчого 4 слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження від 26.06.2021 за номером 000610, а також ухвалу слідчого судді ОСОБА_13 від 07.02.2023 по справі № 127/228/23, до якої було долучено копії документів, й скасовано юридично нікчемну, продажну, незаконну постанову слідчого 4 слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) ТУ ДБР ОСОБА_12 від 08 березня 2022 року про закриття зазначеного кримінального провадження і з вказівкою в мотивувальній частині ухвали про невизнання його ОСОБА_7 потерпілим, непроведення його допиту і непроведення будь-яких процесуальних дій, і взагалі не перевіривши законність постанови слідчого ОСОБА_9 , який так і не забезпечив проведення досудового розслідування в повному об`ємі та ефективно, не провів абсолютно ніяких процесуальних і розшукових дій, наплював на Конституцію України, яка має вищу юридичну силу, а саме її статті 3, 8, 24, 55, а також статті 2, 21, 7 і 8 КПК України, що призвело до притягнення заявника як завідомо невинної особи до кримінальної відповідальності за статтею 93 КК України, що триває 29 років незважаючи на те, що 18 березня 1995 року його на кухні квартири не було.

Доказами незаконності оскаржуваної постанови є те, що: 1) слідчий суддя ОСОБА_1 проігнорував положення пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України й не заявив собі самовідвід із помсти заявнику, тоді як на підставі його заяви про вчинення кримінальних правопорушень були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , прокурорів Тимощука, Багрія, суддями Вінницького апеляційного суду Рупака, Нагорняка, Ковальської; 2) слідчий суддя ОСОБА_1 проігнорував вимоги ч. 1 ст. 49 КПК України, позбавивши його права на захисника і не забезпечивши його участь в судовому засіданні; 3) слідчий ДБР ОСОБА_9 проігнорував Конституцію України і вимоги положень статті 2, 9, 284, 220, 223, ч. 2 ст. 55, ч. 4 ст. 38 КПК України, п. 7 ч. 2 ст. 65 КПК України, оскільки по справах про винесення суддею завідомо неправосудного вироку чи ухвали суддя (судді) не можуть відмовитися давати показання, п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК України не можна допитувати в якості свідка особу, яка в подальшому буде визнана підозрюваним чи обвинуваченим в межах даного кримінального провадження, а набуття статусу обвинуваченого починається з моменту виконання ч. 1 ст. 214 КПК України внесенням відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення; 4) слідчим порушено ч. 2 статті 55 КПК України щодо того, що права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заявником заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення; 5) слідчим порушено статтю 2 КПК України щодо завдань кримінального судочинства, яке полягає в захисту особи, а також в забезпеченні швидкого повного і неупередженого розгляду справи, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, було притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, і жоден невинуватий не був обвинувачений чи засуджений; 6) слідчим порушень статті 223 КПК України щодо вимог, які стосуються проведення слідчих (розшукових) дій; 7) слідчим порушено статтю 220 КПК України щодо того, що слідчий, прокурор зобов`язані розглянути і вирішити кожне клопотання, заявлене в кримінальному провадженні.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_7 і його адвокат ОСОБА_8 вимоги апеляційної скарги підтримали і просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі ухвалу суду першої інстанції як законну і обґрунтовану.

Перевіривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про її залишення без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення досудового розслідування (стаття 283 КПК України). Кримінальне провадження закривається, зокрема, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження на досудовому провадженні можуть бути оскаржені заявником, потерпілим, його представником чи законним представником (п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Як встановлено судом першої інстанції, слідчими четвертого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0000610 від 23.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

Реєстрації кримінального провадження передувало те, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2021 по справі № 757/10517/21-к зобов`язано уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою (повідомленням) ОСОБА_7 від 11 лютого 2021 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування, про що проінформувати заявника.

На виконання вимог вказаної ухвали 23.03.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000610.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000610 від 23.03.2021 слідує, що: «Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2021 № 757/10517/21-к зобов`язано уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 19.02.2021, де останній вказує на можливі факти притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності».

Правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч. 2 ст. 372 КК України.

Органом досудового розслідування в даному провадженні проведено наступні слідчі дії: направлено запити з метою отримання інформації, надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, проведено допит свідка, прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Так, постановою слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_9 кримінальне провадження № 0000610 від 23.03.2021 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_10 та прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

Слідчий суддя, який розглядав скаргу ОСОБА_7 погодився з такими висновками слідчого, оскільки він базується на повному всебічному та об`єктивному розслідуванні кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи зазначену скаргу, слідчий суддя дотримався вимог процесуального закону, його висновки є законними і обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 їх не спростовують.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, приводом для його реєстрації була заява ОСОБА_7 , а підставами для такої - посилання ОСОБА_7 в цій заяві на вчинення щодо нього суддею Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_10 кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 372 КК України.

Частина друга статті 372 КК України встановлює відповідальність за притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, прокурором чи іншою уповноваженою на те законом особою, поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, а також поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення або іншою фальсифікацією.

В ході розслідування кримінального провадження встановлено, що в провадженні судді Вінницького міського суду ОСОБА_10 перебувала справа № 127/23597/20 за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За результатами розгляду даного клопотання, ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2021 в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, однак ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06.04.2021 апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_16 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2021 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Відтак ухвала судді ОСОБА_10 від 06.04.2021 у справі № 127/23597/20 набула законної сили.

Проте саме незгода ОСОБА_7 з зазначеним судовим рішенням, яке набуло законної сили, слугувала підставою для ініціювання ОСОБА_7 кримінального провадження № 00000610 про нібито наявність в діях судді ОСОБА_10 та прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_15 кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 372 КК України.

Залишаючи без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вірно виходив із того, що згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим для виконання (ст. 129-1 Конституції України).

Згідно з статтею 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили. Обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Розгляд і ухвалення суддею рішення за наслідками розгляду заяви, скарги, клопотання тощо, а також виклад встановлених обставин не свідчать про вчинення суддею та прокурором будь-якого кримінального правопорушення, в тому числі, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, на що вказав слідчий, з яким погодився слідчий суддя.

Щодо доводів апеляційної скарги про винесення оскаржуваного судового рішення нібито незаконним складом суду, так як слідчий суддя ОСОБА_1 підлягав відводу (самовідводу) на підставі п. 3, 4 ч. 1 статті 75 КПК України, апеляційний суд зазначає таке.

Ухвалення судового рішення незаконним складом суду відповідно до п. 2 ч. 2 статті 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є обов`язковою підставою для скасування ухвали суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Проте посилання ОСОБА_7 на незаконність складу суду є надуманими і відхиляються апеляційним судом.

Слідчого суддю ОСОБА_1 призначено для розгляду зазначеної скарги ОСОБА_7 в результаті проведеного 01.11.2023 повторного автоматизованого розподілу судових справ, проведеного відповідно до статті 35 КПК України в зв`язку з відрахуванням зі штату Вінницького міського суду Вінницької області судді ОСОБА_13 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_17 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про відвід слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 від розгляду зазначеної скарги.

Отже ОСОБА_7 скористався своїм правом на висловлення недовіри складу суду, його заява про відвід слідчому судді ОСОБА_1 була в установленому законом розглянута, а в її задоволенні відмовлено іншим суддею, що також був визначений в порядку статті 35 КПК України.

Ні в апеляційній скарзі, ані в поясненнях по її суті ОСОБА_7 не наводить істотних обставин, які б свідчили про те, що слідчий суддя ОСОБА_1 особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження (пункт 3) або наявні інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.

Під час розгляду слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_14 скарги ОСОБА_7 в порядку статті 303 КПК України на бездіяльність прокурора Вінницької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР від 19.02.2021 (справа № 127/7668/21) слідчий суддя ОСОБА_1 22.04.2021 розглянув заяву ОСОБА_7 про відвід слідчого судді ОСОБА_14 . В подальшому в задоволенні скарги ОСОБА_7 було відмовлено ухвалою слідчого судді від 05.05.2021, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02.06.2021.

Та обставина, що ухвалою слідчого судді ОСОБА_14 від 29.11.2023 було задоволено заяву ОСОБА_7 й відведено слідчого суддю Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 від розгляду справи № 127/30917/23, тобто іншої справи за скаргою ОСОБА_7 , на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_18 від 07.03.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001680 від 11.08.2021, не свідчить про упередженість слідчого судді ОСОБА_1 в даній справі.

Щодо посилань ОСОБА_7 на недослідження слідчим суддею ухвал слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області в даному кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до ухвали слідчого судді й журналу судового засідання ОСОБА_7 в судовому засіданні будь-яких клопотань не заявляв і не підтримував, зокрема, щодо витребування й дослідження ухвал інших слідчих суддів.

Апеляційним судом витребувано й досліджено матеріали справи № 121/20281/21 за скаргою ОСОБА_7 на постанову від 26.06.2021 слідчого четвертого відділу слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження № 0000610, внесеного до ЄРДР 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, а також матеріали справи № 127/228/23 за скаргою ОСОБА_7 на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_12 від 08 березня 2022 про закриття кримінального провадження № 0000610 від 23.03.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

Зазначеними ухвалами постанови слідчого скасовувалися в зв`язку з неповнотою досудового розслідування, й не проведенням всіх слідчих дій, на які посилається заявник, а в ухвалі від 07.02.2023 вказано також на непроведення допиту ОСОБА_7 як потерпілого.

Зазначені ухвали слідчих суддів винесені щодо інших постанов про закриття кримінального провадження, за інших обставин й не спростовують висновків слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 .

Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Кримінальне провадження було обґрунтовано закрито за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто в зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, що виключає заподіяння в результаті кримінального правопорушення кому-небудь моральної, фізичної або майнової шкоди.

Апеляційний суд відхиляє посилання заявника ОСОБА_7 на нібито порушення слідчим суддею його права на захист з посиланням на пункт 1 частини 1 статті 49 КПК України, вважаючи, що відповідно до вимог статті 52 цього кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Згідно з частиною 1 статті 52 КПК України участь захисника дійсно є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Разом з тим, апеляційний суд наголошує, що ні слідчий суддя, ані апеляційний суд не розглядають справу, за якою ОСОБА_7 є підозрюваним чи обвинуваченим у вчиненні особливо тяжкого злочину, а натомість саме ОСОБА_7 є ініціатором даного кримінального провадження, заявником у ньому.

Відтак запрошення адвоката для представництва його інтересів, призначення адвоката за наявності для того підстав Центром безоплатної вторинної правничої допомоги може відбуватися лише за заявою ОСОБА_7 , а не судом в обов`язковому порядку.

Посилання апелянта на те, що в зв`язку з винесенням неправосудного вироку суддя не може відмовитися від показань, й не допитавши суддю ОСОБА_10 слідчий нібито порушив положення статей 2, 9, 284, 220, 223, ч. 2 ст. 55, ч. 4 ст. 38 КПК України, п. 7 ч. 2 ст. 65 КПК України є юридично неспроможними, так як стаття 375 КК України, яка передбачала відповідальність за постановлення суддею завідомо неправосудного судового рішення виключена згідно із законом України від 13.07.2023 р. № 3233-ІХ.

Крім того, за заявою самого ОСОБА_7 дії слідчого судді ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_15 слід було кваліфікувати за ч. 2 ст. 372 КК України.

Щодо посилань заявника ОСОБА_7 на те, що неповнота досудового розслідування полягає, зокрема, в непроведенні огляду місця події квартири, на кухні якої в 1996 році було вчинено вбивство, у вчиненні якого заявника за його твердженнями безпідставно засуджено, то апеляційний суд наголошує, що предметом розслідування в кримінальному провадженні № 0000610 від 23.03.2021 є не події, в зв`язку з якими ОСОБА_7 було засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі, яке він наразі відбуває, а наявність чи відсутність у діяннях слідчого судді ОСОБА_10 , прокурора окружної прокуратури ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 372 КПК України.

Апеляційний суд звертає також увагу на те, що притягнення до кримінальної відповідальності та умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є різними кримінальними й кримінально процесуальними інститутами: при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд не вирішує питання винуватості чи невинуватості засудженого та законності його притягнення до кримінальної відповідальності, адже визнання особи винуватою відбулося при постановленні обвинувального вироку, яким в цій справі є вирок Одеського обласного суду від 26 квітня 1999 року з урахуванням ухвали Одеського обласного суду від 30 травня 2000 року, якою покарання у виді смертної кари, призначене ОСОБА_7 , замінене на довічне позбавлення волі з відбуванням покарання в тюрмі.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 404, 405, 407, 519, 422 КПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2024 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4