печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: не з`явився,

власника майна: не з`явився,

представника власника майна: не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001523 від 25.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 409, ст. 336, ч. 2 ст. 209 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту майно, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, щоГоловним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № № 0001523 від 25.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 409, ст. 336, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що групою осіб здійснюється перешкоджання законній діяльності Збройних сил України, шляхом виготовлення та збуту підроблених медичних документів, які в подальшому надають підставу для звільнення військовослужбовців з військової служби або отримання відстрочки від мобілізації під час військового стану.

Два мешканці м. Києва організували схему з виготовлення та збуту військовослужбовцям та військовозобов`язаним особам, медичної документації, у тому числі Довідок до актів огляду МСЕК з ознаками підробки, які посвідчують у них або їх близьких осіб, наявність захворювань,- інвалідність, що в подальшому являється підставою для зняття їх з військового обліку в ТЦК та СП або звільнення з військової служби Збройних сил України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група громадян України, не будучи посадовими чи службовими особами, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, організували системну схему виготовлення та збуту підроблених медичних документів, в яких містилася завідомо недостовірна інформація про встановлення інвалідності у близьких родичів осіб призовного віку для подальшого їх використання з метою ухилення від мобілізації та ухилення від військової служби шляхом підроблення документів вчинені в умовах правового режиму воєнний стан, при наступних обставинах.

Згідно розробленого плану громадяни України призовного віку, які мали намір ухилитися від мобілізаційних заходів та/або ухилитись від військової служби шляхом підроблення документів вчинені в умовах правового режиму воєнний стану, діючи спільно з близькими родичами (матір`ю, батьком, дружиною, тощо), зверталися до учасників групи з відповідним «замовленням». Після чого, громадяни України призовного віку, діючі військовослужбовці або їх близький родич, надавали фотокопії документів, що посвідчують особу, а також документи, які підтверджують ступінь споріднення з особою, на яку оформлювався медичний документ (наприклад, свідоцтво про народження, реєстраційні дані з ДРАЦС або витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян).

Після чого, з використанням комп`ютерної техніки, офісного програмного забезпечення, друкарських пристроїв (принтерів), а також електронних зразків (шаблонів) справжніх бланків документів медичних установ, виготовляли підроблені довідки медичних закладів - зокрема, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (МСЕК), а також заключення ЛКК про здійснення догляду конкретними особами (вказаними «замовниками»), тобто особами, які подавали їх по місцю несення служби та/або відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з метою уникнення призову під час мобілізації.

Після виготовлення підроблених медичних документів, вони пересилались замовникам із використанням послуг поштового відправлення з метою ухилення громадян від мобілізації та ухилення від військової служби шляхом підроблення документів вчинені в умовах правового режиму воєнний стану, що спричинило суттєві негативні наслідки для обороноздатності держави.

Під час досудового розслідування встановлена причетність до вчинення зазначених злочинів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

10.07.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/29541/25-к) проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , під час якого виявлено та вилучено, зокрема:

1.Мобільний телефон Samsung Galaxy s23, IMEI НОМЕР_1 ; IMEI2 НОМЕР_2 ;

2.Мобільний телефон vivo x 50 pro, IMEI1 НОМЕР_3 ; IMEI2 НОМЕР_4 ;

3.Грошові кошти в сумі 118200$ США;

4.Грошові кошти в сумі 4400 Євро;

5.Копія поштового конверту від 17.06.2024 на 1 арк;

6.Копія поштового конверту від 29.06.2024 на 1 арк.;

7.Лист Управління соціального захисту населення від 12.07.2024 № 37/18-8032 на 1 арк;

8.Лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.06.2024 № 07/4870 на 1 арк.;

9.Лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.05.2024 № 07/4424 на 1 арк.;

10.Заява ОСОБА_7 від 02.07.2024 про встановлення факту догляду на 1 арк.;

11.Заява ОСОБА_7 від 25.04.2024 про надання відстрочки від призову на 1 арк.;

12.Заява ОСОБА_7 від 24.07.2024 про встановлення факту здійснення догляду на 1 арк.;

13.Посвідчення № НОМЕР_5 «Комітет по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю» від 19.02.2024, видане на ім?я ОСОБА_7 .

Перелічені вище предмети відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою слідчого від 10.07.2025 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримує в повному обсязі,просить задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, розгляд справи просив проводити без його участі, у задоволенні клопотання просить відмовити. В обгрунтування своєї позиції подав письмові заперечення, в яких зазначив, що вилучені речі та грошові кошти не є предметами, що були об`єктом протиправних дій, та відсутні підтверджуючі відомості, що вказане майно було набуте протиправним шляхом. На підтвердження джерела походження грошових коштів надав довідку з місця роботи ОСОБА_7 ТОВ «Євро Фуд Сервіс», за період з липня 2020 року по червень 2025 року.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, щоГоловним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № № 0001523 від 25.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 409, ст. 336, ч. 2 ст. 209 КК України.

У ході досудового розслідування встановлена причетність до вчинення зазначених злочинів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

10.07.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/29541/25-к) проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , під час якого виявлено та вилучено, зокрема:

1.Мобільний телефон Samsung Galaxy s23, IMEI НОМЕР_1 ; IMEI2 НОМЕР_2 ;

2.Мобільний телефон vivo x 50 pro, IMEI1 НОМЕР_3 ; IMEI2 НОМЕР_4 ;

3.Грошові кошти в сумі 118200$ США;

4.Грошові кошти в сумі 4400 Євро;

5.Копія поштового конверту від 17.06.2024 на 1 арк;

6.Копія поштового конверту від 29.06.2024 на 1 арк.;

7.Лист Управління соціального захисту населення від 12.07.2024 № 37/18-8032 на 1 арк;

8.Лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.06.2024 № 07/4870 на 1 арк.;

9.Лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.05.2024 № 07/4424 на 1 арк.;

10.Заява ОСОБА_7 від 02.07.2024 про встановлення факту догляду на 1 арк.;

11.Заява ОСОБА_7 від 25.04.2024 про надання відстрочки від призову на 1 арк.;

12.Заява ОСОБА_7 від 24.07.2024 про встановлення факту здійснення догляду на 1 арк.;

13.Посвідчення № НОМЕР_5 «Комітет по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю» від 19.02.2024, видане на ім?я ОСОБА_7 .

Перелічені вище предмети відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою слідчого від 10.07.2025 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, на правову підставу для звернення з клопотанням прокурор посилається на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно якого арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене під час обшуку майно є предметом, доказом злочину, набуте злочинним шляхом або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з наданих слідчому судді матеріалів клопотання не вбачається.

Прокурор не навів у клопотанні та не надав жодного належного і допустимого доказу, що ноутбук вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 майно дійсно може бути речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Вказане свідчить, що всупереч доводам прокурора, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна і при вказаних обставинах явно порушуватиметься справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як визначено у ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про арешт майна необхідно відмовити, оскільки не встановлено яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, відповідає майно. З наданих слідчому судді матеріалів не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні, та майном, на яке накладається арешт з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170-175, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001523 від 25.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 409, ст. 336, ч. 2 ст. 209 КК України - відмовити.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1