Справа № 569/7701/25
УХВАЛА

23 червня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

слідчої - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором у кримінальному провадженні - заступник начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Моквин Березнівського району Рівненської області, українця, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням яке погоджено прокурором у кримінальному провадженні - заступник начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській областіперебуває кримінальне провадження № 0000209 від 14квітня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 299 КК України.

Короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , в один з днів, у період часу із середини грудня 2018 року, але не пізніше 26.01.2019 (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, маючи на меті жорстоке поводження із твариною, а саме домашньою твариною, собакою свійським, родина псові, що є хребетною твариною, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч положенням ч. 1 ст. 3 Європейської конвенції про захист домашніх тварин, ратифікованої Законом України № 578-VII від 18.09.2013 та в порушення вимог ст. ст. 1, 4, 17, 18, 22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (в редакції на час вчинення злочину), ОСОБА_5 , грубо порушуючи загальноприйняті принципи моральності та гуманності, за попередньою змовою із невстановленою особою, здійснив із предмета, зовні схожого на пістолет, один постріл в область голови собаки із чорним забарвленням шерстяного покриву.

Зазначені протиправні умисні насильницькі дії, які полягали у жорстокому поводженні з твариною, знущанні над собакою, вчинені ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленою особою, призвели до: страждання від гострого стресу, відчуття страху, тяжких тілесних ушкоджень у вигляді рани в лобовій ділянці із проникненням в мозкову порожнину, травматично-больового шоку та загибелі тварини у результаті пострілу в голову.

Отже, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статтею 299 Кримінального кодексу України (в редакції на час вчинення злочину), а саме у жорстокому поводженні з твариною, що відноситься до хребетних, що вчинене умисно та призвело до загибелі тварини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, активним способом.

17.06.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України.

Дані на особу підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Моквин Березнівського району Рівненської області, українець, громадянин України, одружений, із вищою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ч. 3 ст. 299Кримінального кодексу України жорстоке поводження з твариною, що відноситься до хребетних, що вчинене умисно та призвело до загибелі тварини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, активним способом.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріли, що підтверджують ці обставини:

Безпосередня причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, - іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України та виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків:

Згідно вимог ч. 5 ст. 12 КПК України злочин, який інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування, покинувши межі країни, чи змінити місце проживання, вчасно не з`являтися на виклик слідчого для проведення слідчих дій. Вказані обставини на думку органу досудового розслідування є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, що є ризиком згідно п.1 ст.177 КПК України.

Також може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: на даний час слідчим управлінням проводяться слідчі (розшукові) дії, встановлюються додаткові обставини даного кримінально правопорушення, всі докази, в тому числі речові, що не встановлені (відшукані) і відповідно не дослідженні. Відтак, у разі застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній, будучи обізнаний про обставини кримінального правопорушення, матиме реальну можливість вчинити дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які в них містяться можуть бути доказами під час судового розгляду, що є ризиком згідно п. 2 ст. 177 КПК України;

Крім того, враховуючи характер злочину, який інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 останньому достеменно відомо про анкетні дані свідків у даному кримінальному провадженні. Враховуючи викладене, на думку органу досудового розслідування, в разі незастосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній буде систематично контактувати зі свідками, а тому може прямо (особисто) чи опосередковано (за допомогою сторонніх осіб) чинити тиск на свідків шляхом погроз, підкупу з метою вплинути на їх свідчення, схиляти до дачі неправдивих показань, тощо, що є ризиком згідно п. 3 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні за № 0000950 від 19.12.2023 за фактами викрадення та закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_8 , умисного заподіяння тілесних ушкоджень працівникові поліції, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 3, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, то вказане свідчить про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного і за даних обставин, на думку органу досудового розслідування, в разі незастосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком згідно п. 5 ст. 177 КПК України.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів:

На підставі викладеного орган досудового розслідування приходить до висновку про неможливість запобігати вищевказаним ризикам шляхом застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою (особистої поруки, застави, домашнього арешту, особистого зобов`язання) на цій стадії в інтересах найбільш повного, оперативного та ефективного досудового розслідування, оскільки лише наявність запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Орган досудового розслідування виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, присутність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного та існує доцільність забезпечити високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, порушення яких може вкрай негативно вплинути на суспільство у цілому.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просив обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання.

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що він оглядав відео у телеграм каналі. Підозрюваний ОСОБА_5 являється йому кумом. З ОСОБА_5 не спілкувався з 19-21 червня Собака, яка зображена на відео це собака, яка проживала на угіддях в м.Сарни в 2016 -2017 роках. В той день коли, відбулася ця подія алкоголю не вживали. Коли, вони відпочивали по почули як пролунав постріл. Підозрюваний ОСОБА_5 не здійснював ніякий постріл в собаку. Сам постріл чув, але не бачив хто його здійснив. Чи проводилася зйомка також не бачив. Підозрюваний ОСОБА_5 в момент коли пролунав постріл був біля нього. ОСОБА_10 в той день стріляв в собоку та він зможе надати покази з приводу цього. ОСОБА_10 також повідомив, що вказана собака була власника угіддя та була хвора. Слідство не хоче брати до уваги його покази

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши подані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебуває кримінальне провадження № 0000209 від 14квітня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 299 КК України.

17.06.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.01.2025 (справа №757/61196/25-к) відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 09.06.2025р. продовжено щодо ОСОБА_5 в іншому кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.07.2025р.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» та у справі «Харченко проти України»).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України»).

Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.

Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.

Слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 є батьком трьох малолітніх дітей, жодним чином не обмежений у можливості виїхати за кордон, має обґрунтовані підстави знаходитись на лікуванні. Наслідки відповідного оперативного втручання та тримання ОСОБА_5 в місці, де відсутня можливість отримання допомогу, є безумовним фактом його катування.

Крім того, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв?язки, на його утриманні знаходяться троє малолітніх дітей, батько зі інвалідністю та старша сестра з онкологічним захворюванням на останній стадії.

Як встановлено в судовому засіданні прокурор не довів про те, що підозрюваний ОСОБА_5 , може може переховуватись від органів досудового розслідування, покинувши межі країни, чи змінити місце проживання, вчасно не з`являтися на виклик слідчого для проведення слідчих дій. Вказані обставини на думку органу досудового розслідування є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, що є ризиком згідно п.1 ст.177 КПК України, однак, мотивація існування цих ризиків - відсутня. Крім того, суд враховує те, що негативних характеристик на підозрюваного слідством не надано. Крім того підозрюваний не будучи затриманим з моменту подачі до суду клопотання слідчим та винесення ухвали не чинив тиск на свідків та самостійно з`являвся на виклики слідчого та суду.

Крім того, з 02.01.2025р. по сьогоднішній час та з відповідним обгрунтуванням до 19.07.2025р. ОСОБА_5 , знаходиться під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор», що виключає можливість об?єктивно врахувати наявність будь-яких ризиків та їх виникнення після реєстрації вказаного кримінального провадження 14.04.2025р., тому, зазначені рики не обґрунтовані стороною обвинувачення.

.

Виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196 КПК України терміни «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу» використовуються як синонімічні (тотожні за своїм правовим значенням).

Зокрема, у ст. 177 КПК України йдеться про мету й підстави застосування запобіжного заходу, а у ст. 178 КПК України - про обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

У ч. 4 ст. 194 КПК України зазначається, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні; у ч. 5 вказаної норми міститься положення про те, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід.

У ч. 1 ст. 196 КПК України перераховується, які відомості мають міститися в «ухвалі про застосування запобіжного заходу», а у ч. 4 цієї ж норми міститься вимога про зазначення в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дати закінчення цих запобіжних заходів.

Таким чином, чіткого розмежування між поняттями «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу», який би мав різні процесуальні наслідки, кримінальний процесуальний закон не містить.

До таких висновків прийшов, зокрема, ККС ВС у своїй постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 483/1186/16-к (провадження № 51-4991км18).

Крім того, у КПК України не передбачено іншого процесуального документа, крім ухвали про застосування запобіжного заходу (ст. 196 КПК України) при вирішенні питань, пов`язаних із такими заходами.

Враховуючи те, що терміни «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу» використовуються як синонімічні та є тотожними за своїм правовим значення, а також те, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 . Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.01.2025 (справа №757/61196/25-к) застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення суми застави, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183-184,193-194, 196, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором у кримінальному провадженні - заступник начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Моквин Березнівського району Рівненської області, українця, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_11