КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 на вирок Обухівського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ за допомогою власних технічних засобів EasyCon),

в с т а н о в и л а :

Вироком Обухівського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосовано до ОСОБА_6 обмежувальний захід - направлення для проходження програми для кривдників, строком три місяці. Контроль за поведінкою ОСОБА_6 покладено на Обухівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 засуджений за те, що в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, упродовж 2023-2024 років, по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв відносно своєї дружини ОСОБА_6 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні її честі і гідності, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя ОСОБА_6 .

Так, 28 травня 2023 близько 18 години 40 хвилин ОСОБА_6 умисно висловлював погрози, образи в бік своєї дружини ОСОБА_6 , що проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 чим спричинив психологічне насильство та у подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_6 16 липня 2023 року близько 19 години 00 хвилин знаходився за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 вчинив психологічне домашнє насильство у відношенні своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: ображав її нецензурними та принизливими словами та у подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_6 16 жовтня 2023 року близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне домашнє насильство у відношенні своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: ображав її нецензурними та принизливими словами та у подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_6 17 квітня 2024 року близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне домашнє насильство у відношенні своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: ображав її нецензурними та принизливими словами та у подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_6 23 квітня 2024 року близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне домашнє насильство у відношенні своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: ображав її нецензурними та принизливими словами та у подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_6 26 квітня 2024 року близько 00 години 20 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне домашнє насильство у відношенні своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: ображав її нецензурними та принизливими словами та у подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, ОСОБА_6 20 червня 2024 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_6 психологічне насильство, під час якого висловлювався в її бік нецензурними словами, ображав її.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання від них суспільно небезпечних наслідків, систематично вчиняв психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_6 , що призвело до психологічних (моральних) страждань останньої, які відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 843 від 15.07.2024 спричинені внаслідок вчиненого відносного неї домашнього насильства з боку чоловіка ОСОБА_6 , внаслідок чого у ОСОБА_6 періодично виникають негативні емоційні переживання, пов`язані з агресивною поведінкою чоловіка в стані сп`яніння: страх, напруга, тривожні очікування, почуття приниженої гідності, переживання щодо благополуччя неповнолітніх дітей. Агресивна поведінка чоловіка в стані сп`яніння викликає у ОСОБА_6 негативні психоемоційні переживання, які протягом останнього року погіршують якість її життя та спричиняють психологічні страждання.

В апеляційній скарзі прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання та в резолютивній частині вироку зазначити «виконання обмежувального заходу у вигляді обов`язку пройти програму для кривдників покласти на Українську міську раду Київської області».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, винуватість обвинуваченого, правильність кваліфікації кримінального правопорушення, прокурор вважає вирок Обухівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_6 незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор зазначає, що з огляду на вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, керуючись ч. 2 ст. 76 КК України, суд прийшов до вірного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України.

Проте, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що Законом України від 13 липня 2023 року №3233-ІХ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального Кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень», було внесено ряд змін, в тому числі і до ст. 91-1 КК України, з якої було виключено частину четверту.

Таким чином, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України суд, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно зі звільненням ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, повинен був застосувати до засудженого такий обмежувальний захід, як направлення для проходження програми для кривдників, застосувати положення статті 91-1 КК України в тій реакції, яка була чинною на день ухвалення вироку.

Окрім того, апелянт посилається на ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно якого суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

Таким чином, апелянт вважає, що суд, не поклавши контроль за виконанням програми для кривдників на Українську міську раду, не застосував закон, який підлягав застосуванню, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України, вид та розмір покарання, а також звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та застосування обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, в апеляції прокурора не заперечується.

Прокурор вказує на неправильне застосування судом вимог кримінального закону, зокрема ст. 91-1 КК України, і такі доводи прокурора є слушними.

Так, суд визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, звільнив обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, та керуючись вимогами ч. 2 ст. 76 КК України, вирішив покласти на засудженого обов`язки та заборони, передбачені ст. 91-1 КК України.

Зокрема, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України суд застосував до ОСОБА_6 обмежувальний захід - направлення для проходження програми для кривдників, строком на три місяці.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 суд поклав на Обухівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Покладаючи на Обухівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_6 , суд керувався вимогами ч. 4 ст. 91-1 КК України в редакції Закону № 2227-VIII від 06.12.2017, не звернувши уваги на те, що Законом України від 13 липня 2023 року №3233-ІХ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального Кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень» частину четверту ст. 91-1 КК України виключено.

Отже, суд застосував закон, який втратив чинність на момент постановлення вироку, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню, що згідно зі ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та підставою для зміни вироку.

Таким чином, з резолютивної частини вироку Обухівського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року необхідно виключити вказівку про покладення контролю за поведінкою ОСОБА_6 на Обухівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Водночас, колегія суддів не може задовольнити прохання, викладене в апеляційній скарзі прокурора, про покладення виконання обмежувального заходу у виді обов`язку пройти програму для кривдників на Українську міську раду Київської області, позаяк це суперечить вимогам кримінального закону.

Зокрема, передбачене п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направлення для проходження програм для кривдників або пробаційної програми може бути покладено на особу, яка вчинила домашнє насильство, а не на місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

Місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування є суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, що передбачено ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому чинним законом України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 91-1 КК України в редакції Закону № 3233-ІХ від 13.07.2023, не передбачено покладення контролю за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, передбачені цією статтею.

Отже, згідно з чинним законом України про кримінальну відповідальність суд взагалі не зобов`язаний покладати контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Обухівського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, змінити: виключити з резолютивної частини вироку вказівку про покладення контролю за поведінкою ОСОБА_6 на Обухівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 372/4482/24

Провадження №11-кп/824/2634/2025

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Доповідач ОСОБА_1