ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

05 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання необхідності розпочинати з початку судовий розгляд у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.ч. 2, 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_14 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_15 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч.ч. 2, 3 ст. 187 КК України, та клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_13 -

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.ч. 2, 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_14 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_15 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч.ч. 2, 3 ст. 187 КК України.

На підставі проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку із відстороненням від здійснення правосуддя суддю ОСОБА_16 відповідно до рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя №1411/1дп/15-25 від 07.07.2025 року, головуючим у справі визначено суддю ОСОБА_1 у складі колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважали за доцільне продовжити розгляд кримінального провадження. Окрім того, прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не зникли та існувати не перестали.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні вважали за необхідне продовжити розгляд кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинуваченні ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та їх захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 наполягали на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійсненні судом до заміни головуючого судді. Окрім того, захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_13 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що ризики мають суто формальний характер, а тому просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Вирішуючи питання необхідності розпочинати з початку судовий розгляд даного кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.319 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. Після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті та статтею 320 цього Кодексу. Суд вмотивованою ухвалою може прийняти рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді, якщо таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд та за умови дотримання таких вимог:

1) сторони кримінального провадження, потерпілий не наполягають на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійсненні судом до заміни судді;

2) суддя, що замінив суддю, який вибув, ознайомився з ходом судового провадження та матеріалами кримінального провадження, наявними в розпорядженні суду, згоден з прийнятими судом процесуальними рішеннями і вважає недоцільним нове проведення процесуальних дій, що вже були проведені до заміни судді.

Отже, наведені у ч.2 ст.319 КПК України умови мають бути дотримані у сукупності.

Таким чином, оскільки сторона захисту наполягала на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійсненні судом до заміни головуючого судді, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 319 КПК України, суд вважає за необхідне розпочати судове провадження з початку задля не порушення прав обвинувачених у даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри, яке порушено в клопотаннях прокурора, на даній стадії не є предметом розгляду судом та мало місце коли особи перебували у процесуальному статусі підозрюваних.

Разом із цим, питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, судом враховується позиція Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_13 у разі визнання йому винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зокрема за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, зокрема останній не одружений, офіційно не працевлаштований.

Так, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_13 є громадянином іншої держави Республіки Азербайджан, відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків на території України, суд вважає, що прокурором доведено існування в даному кримінальному провадженні ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливого переховування обвинуваченого від суду.

Також, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не завершений, відповідно до засади безпосередності дослідження показань, встановленої ст. 23 КПК України, не допитані обвинувачені, свідки та потерпілі, отже існують підстави вважати, що обвинувачений може вчинити незаконний вплив на свідків та потерпілих, тобто свідчить про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, з огляду на обставини інкримінованих ОСОБА_13 злочинів, зокрема кількість інкримінованих останньому злочинів, в тому числі проти здоров`я та життя особи, які вчинялись ним на протязі тривалого часу з певною періодичністю, суд вважає, що такі обставини свідчать про існування в даному кримінальному провадженні ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що існують достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що до теперішнього часу обвинувачений ОСОБА_13 перебуваючи на волі може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків і потерпілих та вчинити інше кримінальне правопорушення, що було доведено прокурором у судовому засіданні та не спростовано стороною захисту.

Отже, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_13 , того, що судовий розгляд в даному кримінальному провадженні ще триває, та існування доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотання, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не зможе забезпечити належну поведінку ОСОБА_13 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк застосування відносно ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона не може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Так, враховуючи, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні, в тому числі злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, зокрема у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з корисливих мотивів, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_13 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Керуючись ст.ст. 319, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

постановив:

Судовий розгляд об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.ч. 2, 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_14 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_15 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч.ч. 2, 3 ст. 187 КК України розпочати спочатку.

Повернути стороні обвинувачення письмові докази, які долучені до матеріалів судового провадження під час судового розгляду даного кримінального провадження під головуванням судді ОСОБА_16 .

Клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03 листопада 2025 року.

Строк дії ухвали в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_13 становить до 03 листопада 2025 року, включно.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Колегія суддів

Приморського районного суду м. Одеси

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний номер справи: №522/10986/20

Номер провадження № 1-кп/ 522/1499/25

Головуючий суддя ОСОБА_1