Справа № 132/1812/25
Ухвала

Іменем України

17 червня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

заявниці представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 від розгляду її заяви про відвід слідчого у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154 від 01.06.2025 (справа № 132/1812/25, провадження № 1-кс/132/301/25),

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області 11.06.2025 надійшла заява представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 від розгляду її заяви про відвід слідчого у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154 від 01.06.2025 (справа № 132/1805/24, провадження № 1-кс/132/618/24), яку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2025 передано 12.06.2025 для розгляду судді ОСОБА_1 .

Згідно із цією заявою у провадженні слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 знаходиться на розгляді заява про відвід слідчого заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154 від 01.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Адвокат ОСОБА_5 із посиланням на ст. 75 КПК України, ст. 2, ч. 2 ст. 28, п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, практику Європейського суду з прав людини, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 вважає, що слічий суддя ОСОБА_7 не може брати участь у розгляді її заяви про відвід слідчого та підлягає відводу з таких підстав.

Постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 від 04.11.2024 (справа №132/2796/24) ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Це судове рішення набрало законної сили на підставі постанови судді Вінницького апеляційного суду від 03.12.2024.

Вказану постанову судді ОСОБА_7 обґрунтовано, серед іншого, показами допитаних в судовому засіданні потерпілого та свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Усі ці особи є причетними до вчинення кримінальних протиправних дій щодо ОСОБА_4 .

Розгляд заяви представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід слідчого судді цього суду ОСОБА_7 призначено до розгляду у судовому засіданні о 10:00 год. 16.06.2025.

У вказане засідання з`явилися: заявник адвокат ОСОБА_5 , прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та заступник начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 .

Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися.

У вказаному засіданні адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про відкладення судового розгляду її заяви для надання їй можливості подати додаткові документи, які підтверджують обставини, наведені у її заяві. Інші учасники процесу заперечень щодо відкладення розгляду заяви заперечень не висловили. У зв`язку з цим, розгляд заяви відкладено на 11:10 17.06.2025.

До суду 17.06.2025 з`явилися: заявник адвокат ОСОБА_5 , прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та заступник начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 .

Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду вказаного питання.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала подану нею заяву та просила задоволити з наведених у цій заяві підстав. Додатково надала копії: її заяви про відвід слідчого у вказаному кримінальному провадженні; протоколу судового засідання, висновку експерта у справі про адмінстративне правопорушення №132/2796/24.

Прокурор ОСОБА_3 та заступник начальника СВ ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення заяви про відвід слідчого судді заперечували. Прокурор вказала, що для відводу немає підстав.

Вивчивши заяву про відвід судді, долучені до неї матеріали та додатково надані заявником документи, заслухавши думку учасників процесу, суддя дійшов такого висновку.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя, суддя підлягає відводу, визначено ст. ст. 75, 76 КПК України.

Зокрема, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною 5 ст. 9 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) звертає увагу, що безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто, чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні у справі «Кіпріану проти Кіпру» ЄСПЛ констатовано, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

Відповідно до пункту 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України» «неупередженість» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Згідно пунктів 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XХ чергового з`їзду суддів України 18.09.2024, встановлено, що суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

Як вбачається із поданої заяви про відвід, адвокат ОСОБА_5 вважає, що наявні обставини, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності слідчого судді ОСОБА_7 під час розгляду її заяви про відвід слідчого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154 від 01.06.2025, з огляду на те, що суддею ОСОБА_7 за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 04.11.2024 винесено постанову (справа №132/2796/24), згідно із якою ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Вказану постанову судді ОСОБА_7 обґрунтовано, серед іншого, показами допитаних в судовому засіданні потерпілого та свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є причетними до вчинення кримінальних протиправних дій щодо ОСОБА_4 , за фактами скоєння яких 01.06.2025внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154.

Згідно із постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 04.11.2024 у справі №132/2796/24 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що ОСОБА_4 31.08.2024 о 21 год. 30 хв., рухаючись по автомобільній дорозі М-21, 281км., в межах міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, та керуючи автомобілем марки (моделі) «Subaru XV2.0», номерний знак « НОМЕР_1 », будучи неуважною, невиконала вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», в результаті чого виїхала на ділянку дороги з одностороннім рухом, чим своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, а саме змусила водія автомобіля марки (моделі) «Mercedes-Benz», номерний знак « НОМЕР_2 » - ОСОБА_8 змінити швидкість та напрямок руху свого транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з іншим автомобілем марки (моделі) «BMW», номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням подія ОСОБА_10 , від чого автомобіль марки (моделі) «Mercedes-Benz», по інерції руху здійснив зіткнення із відбійником. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби, а саме автомобіль марки (моделі) «Mercedes-Benz», номерний знак « НОМЕР_2 », та автомобіль марки (моделі) «BMW», номерний знак « НОМЕР_3 », зазнали механічних пошкоджень. Таким чином, ОСОБА_4 порушила правила дорожнього руху (п.2.3д ПДР України), що спричинило пошкодження транспортних засобів, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вказане судове рішення було переглянуто Вінницьким апеляційним судом. Постановою судді Вінницького апеляційного суду від 03.12.2024 вказану постанову від 04.11.2024 судді ОСОБА_7 залишено без змін.

Згідно із поданою заявою про відвідслідчого судді представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вважає, що наявні обставини, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності слідчого судді ОСОБА_7 . Водночас зі змісту цієї заяви про відвід судді, додаткових усних пояснень адвоката та копій документів, наданих в судовому засіданні, вбачається, що нею наведено обставини, які зводяться до незгоди з процесуальним рішенням та діями судді ОСОБА_7 у справі про адміністративне правопорушення №132/2796/24.

В контексті розгляду вищенаведених доводів, необхідно зауважити, що можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

З практики ЄСПЛ особиста безсторонність суду, що означає відсутність упередженості або прихильності, презюмується, поки не надано доказів протилежного. При ухваленні рішення про те, чи є законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах «Білуха проти України», «Веттштайн проти Швейцарії», «Мікалеф проти Мальти»).

Незалежність і об`єктивність судді в кожній справі забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу судді від участі у справі.

Поряд з цим, відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто, заява про відвід має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами.

Розглядаючи заявлені доводи для відводу, суддя виходить із того, що при визначенні існування у даній справі законних підстав сумніватися в неупередженості слідчого судді ОСОБА_7 , позиція заявника, який заявляє відвід має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому має наявність фактів, що дають можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Сумнів в неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

На переконання судді, у цьому конкретному випадку не встановлено обставин, які б викликали розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_7 під час розгляду заяви про відвід слідчого у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 від 01.06.2025.

Обставини, на які посилається представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у поданій нею заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_7 , та додаткових поясненнях, як на підстави відводу слідчого судді, не свідчать про його упередженість.

Окрім цього, на переконання судді, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, оскільки заявлений відвід слідчому судді не містить викладу обставин, підтверджених відповідними та належними доказами, які б вказували на наявність підстав, передбачених ст.ст. 75-76 КПК України, та обґрунтованих доводів про упередженість слідчого судді ОСОБА_7 , суддя дійшов висновку, що заява про відвід слідчого судді ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 369-372 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 від розгляду її заяви про відвід слідчого у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154 від 01.06.2025 (справа № 132/1812/25, провадження № 1-кс/132/301/25), залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, однак, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 17.06.2025.

Суддя ОСОБА_1