ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/5437/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1268/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Шахрайство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами виконувача обов`язків керівника Харківської обласної прокуратури та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 березня 2025 року відносно ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, м.Лозова, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не військовозобов`язаного, який знаходиться з 2003р. на обліку в лікарняному закладі з Д/з ВІЧ, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого: 25.01.2024 Київським районним судом м.Харкова за ст. 190 ч.2 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі.

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України та призначено покарання

-за ч.1 ст.190 КК України у виді двох років обмеження волі;

-за ч.2 ст.190 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.70 ч.1,72 КК України, визначено ОСОБА_7 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України до призначеного покарання, частково зараховано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2024 та остаточно призначити ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Як установив суд 13.06.2023, в другій половині дня, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись поблизу супермаркету «Класе», що розташований за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 178, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, попросив у раніше знайомого йому, потерпілого ОСОБА_8 його мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 6S 32 GB», сірого кольору, під приводом тимчасового користування, не збираючись повертати вказаний мобільний телефон потерпілому, який не здогадуючись про злочинний умисел раніше знайомої йому особи, будучи введеним в оману передав обвинуваченому свій мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 6S 32 GB», сірого кольору, вартістю 3 166,67 гривень.

Після чого, обвинувачений разом з телефоном, що належить потерпілому ОСОБА_8 , з місця вчинення злочину пішов та в подальшому розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 19.06.2023, в першій половині дня, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, обвинувачений, знаходячись поблизу будинку №14, що розташований за адресою: м. Харків, пров. Староверещаківський, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, попросив у раніше знайомого потерпілого ОСОБА_9 його ноутбук марки «FljlTSU» з серійним номером DSD0011969, під приводом здійснення ремонту, не збираючись повертати вказаний ноутбук потерпілому, який не здогадуючись про злочинний умисел раніше відомої йому особи, будучи введеним в оману, передав обвинуваченому свій ноутбук марки «FljlTSU» з серійним номером DSD001 1969, вартістю 7 416 гривень.

Після чого, обвинувачений разом з ноутбуком, що належить потерпілому ОСОБА_9 , з місця вчинення злочину пішов та в подальшому розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 03.07.2023, в другій половині дня, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись поблизу супермаркету «Таврія В», що розташований за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 38, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, попросив у раніше знайомого потерпілого ОСОБА_10 його годинник Apple Watch Series 3 42 mm gold aluminum pink sand, під приводом здійснення ремонту, не збираючись повертати вказаний годинник потерпілому, який не здогадуючись про злочинний умисел раніше відомої йому особи, будучи введеним в оману передав обвинуваченому свій годинник Apple Watch Series 3 42 mm gold aluminum pink sand, вартістю 2 338 гривень.

Після чого, обвинувачений разом з годинником, що належить потерпілому ОСОБА_10 з місця вчинення злочину пішов та в подальшому розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.

В своїй апеляційній скарзі виконувач обов`язків керівника Харківської обласної прокуратури просить вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.03.2025 у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню - ст. 70 КК України та ч. 1 ст. 5 КК України.

На підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за епізодом від 03.07.2023 закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2024, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначити покарання у виді З років позбавлення волі.

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Так, найбільш суворе покарання встановлене санкцією статті ч. 2 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Таким чином, максимальне покарання, призначене ОСОБА_7 відповідно до вимог ч.1, ч. 4 ст. 70 КК України, повинно бути не більше 3 років позбавлення волі.

Згідно вироку, 03.07.2023 ОСОБА_7 шляхом обману заволодів чужим майном ОСОБА_10 , чим спричинив шкоду на суму 2 338 гривен.

Вартість викраденого майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за епізодом від 03.07.2023 підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор у кримінальному провадженні також не погодився з оскаржуваним вироком та з урахуванням доповнень до своєї апеляційної скарги наполягає на задоволенні аналогічних вимог апеляційній скарзі виконувача обов`язків керівника Харківської обласної прокуратури.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила змінити оскаржуваний вирок, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Переглядаючи доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх слушними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином кримінальна відповідальність за скоєння шахрайства, вчиненого у 2023 році, настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, встановлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 гривні.

Згідно із встановленим судом першої інстанції обвинуваченням, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні епізоду шахрайства вчиненого повторно від 03.07.2023 року: чим потерпілому ОСОБА_11 завдано матеріальну шкоду в розмірі 2338 гривень.

Таким чином, вартість майна за вказаним епізодом шахрайства є меншою за розміром, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положення Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а тому його дії на даний час не утворюють кримінально-караного діяння, передбаченого ч.2 ст.190 КК України за вказаним епізодом, у зв`язку із декриміналізацією діяння.

Крім того, як слушно зазначив прокурор у своїй апеляційній скарзі, суд першої інстанції, призначаючи покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень проігнорував вимоги щодо призначення покарання в частині необхідності дотримання меж остаточного покарання, що має відповідати санкції відповідної статті Особливої частини КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 було засуджено вироком Київського районного суду від 25 січня 2024 року за ч.2 ст. 190 КК України.

В даному провадженні обвинуваченого визнано винним за ч.1 та 2 ст. 190 КК України.

Максимальна санкція ч.2 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Натомість суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, та призначив остаточне покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Вказані обставини є підставами для скасування судового рішення в частині призначеного покарання, що не погіршує становище обвинуваченого.

Керуючись ст. ст.404, 405, 408, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги виконувача обов`язків керівника Харківської обласної прокуратури та прокурора у кримінальному провадженні зі зміненими доводами задовольнити.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 березня 2025 року відносно ОСОБА_7 в частині засудження за ч.2 ст. 190 КК України за епізодом шахрайства від 03.07.2023 року - скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити на підставі на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Цей же вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

-за ч.1 ст.190 КК України - до покарання у виді двох років обмеження волі;

-за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.70 ч.1,72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_7 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4. ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2024 року, більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох )років позбавлення волі.

В решті оскаржуваний вирок залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді