Справа № 737/597/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/733/25
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

01 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Розглянула у письмовому провадженні в м. Чернігові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, не працюючому, не одруженому, проживаючому по АДРЕСА_1 , раніше не судимому, продовжений строк тримання під вартою до 17 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав, що розгляд кримінального провадження триває, при цьому, підстав для скасування запобіжного заходу або заміни його на більш м`який не встановлено, в той час, як ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу на даний час не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду змінити, як незаконну та необґрунтовану, винесену всупереч законним правам та інтересам, та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашній арешт.

Мотивує тим, що доказів його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення слідчими не надано, в той час як ризики, заявлені прокурором необґрунтовані та недоведені, як і не доведено те, що інший запобіжний захід не здатен забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Прокурором у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не наведено фактів його неналежної процесуальної поведінки та доказів, які дають право на застосування щодо нього виняткового запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 не просив проводити апеляційний розгляд за його особистої участі та участі його захисника ОСОБА_6 , що дозволяє провести апеляційний розгляд в порядку письмового провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 422-1 КПК України, без виклику сторін.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, з урахуванням особливостей судового розгляду кримінального провадження, а тому обґрунтованість підозри, коли складений обвинувальний акт і відбуватиметься перевірка доведеності чи недоведеності обвинувачення, апеляційним судом перевірятися не може, оскільки це буде прямим втручанням апеляційної інстанції в розгляд обвинувачення судом першої інстанції.

У провадженні Куликівського районного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248 від 06 лютого 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, пов`язаних із незаконним обігом прекурсорів, за попередньою змовою групою осіб.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Колегія суддів приймає до уваги, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , відносяться до категорії нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, за найтяжче з яких передбачене покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, судовий розгляд на початковому етапі, отже, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з урахуванням встановлених у кримінальному провадженні обставин, має місце обґрунтованість твердження сторони обвинувачення про існування ризиків ухилення ОСОБА_5 від явки до суду та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Наявність фактичного місця проживання, за відсутності міцних соціальних зв`язків та офіційних джерел прибутку, в той час, як органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні корисливих кримінальних правопорушень, вчинених ним з метою отримання прибутку, не гарантують належного виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не вказують на міцність його соціальних зв`язків, з огляду на те, що ОСОБА_5 є особою працездатного віку, однак, офіційно не працює, при цьому має життєво важливі потреби, для задоволення яких потребує стабільного надходження грошових коштів, а доказів того, що він отримує стабільний дохід від незареєстрованої діяльності, стороною захисту не надано.

Стороною захисту не наведено тих об`єктивних підстав, які б давали можливість розглянути питання про обрання більш м`якого виду запобіжного заходу як про це йдеться в апеляційній скарзі.

На даному етапі судового розгляду, колегія суддів не може прийти до висновку, що заявлені стороною обвинувачення ризики зменшилися або зникли, але настанню таких ризиків цілком об`єктивно можна запобігти шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не зумовлює підстав для вирішення питання про зміну такого запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт або ж особисте зобов`язання, як про це просить ОСОБА_5 ..

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінальних правопорушень, об`єктивних обставин, з яких судовий розгляд перебуває на початковій стадії та не завершений, даних щодо особи обвинуваченого, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-406, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2025 року, про продовження обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_5 строків тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної після її постановлення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13