Дата документу 04.09.2025 Справа № 334/5973/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/676/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/5973/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджанської Республіки, громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 24 вересня 2025 року, шляхом заборони цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просила скасувати ухвалу слідчого судді, відмовивши у застосуванні запобіжного заходу у повному обсязі. Свої вимоги мотивувала тим, що підозра є необґрунтованою, оскільки за обставинами справи жодних дій (погрози вбивством або знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу) ОСОБА_8 не вчиняв, про належність особи, яка визначена органом досудового розслідування як потерпілий, ОСОБА_8 стало відомо вже пізніше, оскільки під час спілкування з особою в цивільному одязі, без ознак належності до правоохоронного органу, який погрожував ОСОБА_8 його вбити, направивши на нього зброю та спричинивши ушкодження автомобілю ОСОБА_8 , не представився та не повідомив, що він правоохоронець, в зв`язку з чим ОСОБА_8 звернувся до поліції з заявою про притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності за перевищення службових обов`язків. Крім того, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, одружений, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягався. Обраний ОСОБА_8 запобіжний захід обмежує його права як особи, яка не вчиняла злочину, а навпаки є потерпілим від свавілля працівника правоохоронних органів. Слідчий суддя належним чином не перевірив клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, та не звернув уваги на недотримання вимог ст.ст.132, 184 КПК щодо обов`язку доведення доводів клопотання шляхом подачі певних доказів.

Підозрюваний ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився. Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила, що її підзахисний обізнаний про розгляд апеляційної скарги, вважала за можливе проводити апеляційний розгляд провадження за його відсутності. Враховуючи зазначене, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК колегія суддів вважала за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду захисник підтримала апеляційну скаргу. Прокурор заперечила проти скарги захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий відділення СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, якому 23 липня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.1 ст.345 КК кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР 23 липня 2025 року за №0001422.

Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого, посилаючись на те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечить його належну процесуальну поведінку, виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.131, 132 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог ст.ст.177, 178, 193 КПК перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, наявність визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, а також доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК, таким чином взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст.178 КПК повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Підозра є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя погодився з існуванням лише передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику, вказавши про недостатність доказів на підтвердження існування інших заявлених у клопотанні ризиків, а саме передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК. Встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленому слідчим суддею ризику. Прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави для висновку про обґрунтованість підозри, підтверджуються дослідженими слідчим суддею письмовими доказами.

Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

При цьому, судова колегія бере до уваги і позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях, які є частиною національного законодавства України та джерелом доказів у відповідності до ст.ст.1, 8 і 9 КПК, ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

В іншому своєму рішенні Суд наголосив (справа «Чеботарь проти Молдови» від 13 лютого 2008 року), що «для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим у відповідності до ст.5 п.1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само не обов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання. При цьому, обґрунтована підозра є важливою гарантією від свавільного тримання під вартою або затримання особи».

Крім того, зазначені обставини підлягають обов`язковому встановленню як під час досудового розслідування, так і при судовому розгляді провадження.

На даній початковій стадії досудового розслідування, виходячи із аналізу наданих слідством доказів, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про доведеність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 , а тому доводи апеляційної скарги захисника про протилежне є неспроможними.

Посилання захисника в апеляційній скарзі, що ОСОБА_8 звернувся до поліції з заявою про притягнення працівника правоохоронного органу до кримінальної відповідальності (який є потерпілим у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_8 у скоєнні передбаченого ч.1 ст.345 КК злочину) за перевищення службових обов`язків, не спростовує обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, вказані обставини не є предметом перевірки в рамках даного кримінального провадження.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є частково обґрунтованими та погодився з існуванням передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику, вказавши про недостатність наданих органом досудового розслідування доказів на підтвердження існування передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків (заяви від потерпілого, свідків про можливий вплив на них з боку підозрюваного до правоохоронних органів або суду не надходили, підозрюваний раніше не судимий). З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику підтверджено матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування передбачених ст.177 КПК ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

На існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику вказує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведення його вини, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який у відповідності до ч.4 ст.12 КК є нетяжким.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено максимально можливе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, дають підстави вважати, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення його вини, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ухвалене слідчими суддею рішення ґрунтувалося на сукупності обставин, які мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на наявність у ОСОБА_8 постійного місця проживання, а також на те, що він одружений та не притягався до кримінальної або адміністративної відповідальності, не спростовують висновки слідчого судді про існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику у даному кримінальному провадженні та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Слідчим при зверненні з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту в повній мірі дотримані вимоги положень ст.ст.132, 184 КПК, а тому доводи апеляційної скарги захисника про недотримання ініціатором клопотання вказаних вимог статей колегія суддів вважає хибними.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного. При цьому висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

За наведених обставин підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишит без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4