Справа № 740/7387/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/477/25
Категорія - ч. 5 ст. 361 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного 24 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000397 за апеляційною скаргою прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 березня 2025 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина, Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області:

- 24 червня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до пробаційного нагляду строком на один рік;

- 23 жовтня 2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182 (в редакції Закону № 198-IX від 17.10.2019), ч. 2 ст. 182 (в редакції Закону № 198-IX від 17.10.2019), ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 5 ст. 361 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 березня 2025 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182 (в редакції Закону № 198-IX від 17.10.2019), ч. 2 ст. 182 (в редакції Закону № 198-IX від 17.10.2019), ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 5 ст. 361 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 182 КК України (в редакції Закону № 198-IX від 17.10.2019) у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- за ч. 2 ст. 182 КК України (в редакції Закону № 198-IX від 17.10.2019) у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 5 ст. 361 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання призначено за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2024 року та новим вироком - у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 липня 2023 року.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого, просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого діяння та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Ніжинського міськрайонного суду від 23 жовтня 2024 року остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції визначившись про необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за принципом часткового складання покарання за новим вироком та невідбутою частиною покарання за попереднім, допустив суперечності, оскільки фактично застосував його за правилами поглинення менш суворого покарання більш суворим, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі через м`якість.

Суд першої інстанції встановив, що 05.06.2023 в денний час ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: вул. Миру, буд. 3, с. Хвилівка, Ніжинський район, Чернігівська область, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою ОСОБА_10 під вигаданим приводом оформлення фінансової допомоги від міжнародної гуманітарної організації «Червоний хрест», отримав доступ до особистих документів, виданих на ім`я ОСОБА_10 , та в подальшому за допомогою власного мобільного телефону марки «Redmi», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», згідно якої поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини; ст. 21 Закону України «Про інформацію», згідно якої інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом; а також усвідомлюючи, що згідно зі ст. 11 Закону України «Про інформацію» («до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження»), здійснив фотографування ОСОБА_10 та її особистих документів, а саме: паспорта громадянина України № НОМЕР_3 від 20.03.1997 виданого Ніжинським РВ УМВС України в Чернігівській області, РНОКПП № НОМЕР_4 , інформацію про фінансовий номер телефону ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 , фотографії яких в подальшому зберігав з особистих мотивів, чим здійснив дії незаконного збирання та зберігання конфіденційної інформації про особу.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 05.06.2023 близько 22 год 34 хв у ОСОБА_8 , який перебував за адресою: вул. Миру, буд. 3, с. Хвилівка, Ніжинський район, Чернігівська область, виник протиправний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання у роботу інформаційної (автоматизованої) системи з керування банківськими рахунками АТ «УніверсалБанк». ОСОБА_8 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи з керування банківськими рахунками АТ «УніверсалБанк», спрямований на виток та блокування інформації, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що згідно указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 64/2022 від 24.02.2022 № 2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено, шляхом використання раніше незаконно отриманих персональних даних ОСОБА_10 та доступу до мобільного телефону останньої, з абонентським номером НОМЕР_5 , який є її фінансовим номером, як клієнта Акціонерного товариства «Універсал Банк» () далі - АТ "Універсал Банк", без відома та дозволу останньої, використовуючи свій мобільний телефон марки «Oppo», IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , з встановленою у нього сім карткою оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 з доступом до Всесвітньої мережі Інтернет, увійшов до акаунту ОСОБА_10 у мобільному застосунку "Monobank", який забезпечує дистанційне банківське обслуговування банківської картки АТ "Універсал Банк" № НОМЕР_9 та змінив прив`язаний до акаунту ОСОБА_10 фінансовий номер телефону НОМЕР_5 , на свій фінансовий номер НОМЕР_10 , отримавши при цьому повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_10 , що призвело до несанкціонованого витоку інформації, зокрема про стан рахунків останньої, яка відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею та блокування інформації в системі, оскільки користувач відповідної інформації в системі - ОСОБА_10 в результаті протиправних дій ОСОБА_8 втратила доступ до інформації в зазначеній системі.

Продовжуючи свою злочинну діяльність 07.06.2023, реалізовуючи свій прямий умисел на незаконне використання конфіденційної інформації про особу, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого особистого збагачення, ОСОБА_8 , діючи повторно, маючи персональні дані ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон: марки «Oppo», IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , з встановленою у нього сім карткою оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 , з доступом до Всесвітньої мережі Інтернет, в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно з якою ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», відповідно до якої поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини; ст. 21 Закону України «Про інформацію», згідно якої інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом; а також усвідомлюючи, що згідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію» («до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження»). А отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення із нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці. Відтак ОСОБА_8 порушив недоторканість приватного життя ОСОБА_10 , що полягало у використанні персональних даних останньої, а саме прізвища, ім`я та по-батькові ОСОБА_10 , дати її народження, відомостей паспорту громадянина України, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, які без відома та згоди останньої 07.06.2023 в період часу з 02 год. 46 хв. по 04 год. 08 хв. зазначив на сайтах ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Мілоан», ТОВ «Авентус Україна» під час оформлення анкети-заяви на отримання кредиту, чим здійснив дії незаконного використання конфіденційної інформації про особу.

07.06.2023 близько 02 год 46 хв, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого особистого збагачення, ОСОБА_8 , маючи персональні дані ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон: марки «Oppo», IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , із встановленою в нього сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 , з доступом до Всесвітньої мережі Інтернет, тобто шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, діючи умисно, видаючи себе за ОСОБА_10 , тобто шляхом обману ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», використовуючи конфіденційні дані ОСОБА_10 , здійснив оформлення кредиту за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклавши від імені ОСОБА_10 договір позики № 738936817 та отримав кредит в сумі 3000 грн, які були перераховані на картку АТ "Універсал Банк" № НОМЕР_9 . Після цього ОСОБА_8 , маючи доступ до мобільного застосунку "Monobank", який забезпечує дистанційне банківське обслуговування банківської картки АТ "Універсал Банк" № НОМЕР_9 розпорядився коштами на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» матеріальної шкоди на суму 3000 грн.

07.06.2023 близько 03 год 30 хв, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого особистого збагачення, діючи повторно, ОСОБА_8 , маючи персональні дані ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон: марки «Oppo IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , з встановленою у нього сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 , з доступом до Всесвітньої мережі Інтернет, тобто шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, діючи умисно, видаючи себе за ОСОБА_10 , тобто шляхом обману ТОВ «Мілоан», використовуючи конфіденційні дані ОСОБА_10 , здійснив оформлення кредиту за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «Мілоан», уклав від імені ОСОБА_10 договір позики № 8167893 та отримав кредит в сумі 5000 грн, які були перераховані на картку АТ "СЕНС БАНК" № 4028-0820-0379-93-66. Після цього ОСОБА_8 , маючи доступ до банківської картки АТ "СЕНС БАНК" № НОМЕР_11 , розпорядився коштами на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Мілоан» матеріальної шкоди на суму 5000 грн.

07.06.2023 близько 04 год 08 хв, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого особистого збагачення, діючи повторно, ОСОБА_8 , маючи персональні дані ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон марки марки «Oppo», IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , з встановленою у нього сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_8 , з доступом до Всесвітньої мережі Інтернет, тобто шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, діючи умисно, видаючи себе за ОСОБА_10 , тобто шляхом обману ТОВ «Авентус Україна», використовуючи конфіденційні дані ОСОБА_10 , здійснив оформлення кредиту за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ «Авентус Україна», уклав від імені ОСОБА_10 договір позики № 6739479 та отримав кредит в сумі 4000 грн, які були перераховані на картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_9 . Після цього ОСОБА_8 , маючи доступ до мобільного застосунку «Monobank», який забезпечує дистанційне банківське обслуговування банківської картки АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_9 , розпорядився коштами на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Авентус Україна» матеріальної шкоди на суму 4000 грн.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, позицію обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права.

З положень ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим рішенням є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог судом першої інстанції дотримано не було.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів зазначає, що статтею 374 КПК України встановлено відповідні вимоги щодо структури та змісту вироку, який ухвалюється у кримінальному провадженні.

Однак, всупереч вказаним вимогам процесуального закону в матеріалах кримінального провадження міститься оскаржуваний вирок, який за структурою не відповідає встановленим вимогам та позбавлений логічної побудови змісту. При цьому, копії вироку, видані сторонам кримінального провадження, які були оглянуті в ході апеляційного розгляду, не відповідають наявному в матеріалах кримінального провадження оригіналу вироку щодо структури його побудови.

Вказані порушення вимог КПК України, апеляційний суд визнає як істотні порушення, які ніяким чином не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції, оскільки апеляційний суд не має права брати на себе функції суду першої інстанції, тобто підміняти суд першої інстанції, адже таким чином, фактично, нівелюється з процесуальної точки зору поняття інстанційності судового розгляду.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що у відповідності до ст.409 КПК України тягне за собою скасування судового рішення, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При цьому, у зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції і призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не вирішує наперед питання, про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а також не досліджує доводи апеляційних скарг.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на недотриманні судом першої інстанції загальних норм кримінального законодавства.

Так, ухвалюючи рішення про призначення покарання ОСОБА_8 із застосуванням ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України суд першої інстанції визначив спочатку покарання за кожне окреме кримінальне правопорушення в даному кримінальному провадженні, а потім визначив покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначив його у виді позбавлення волі на строк 6 років. Визначаючи остаточне покарання місцевий суд виходив із правила часткового складання покарань, а саме: 5 років 6 місяців за дії за цим вироком, вчинені 05-07 червня 2023 року, та 6 місяців за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2024 року.

Однак, обраний принцип часткового складання покарань передбачає, що до найбільш суворого за видом чи розміром покарання, призначеного за один із злочинів, додається лише частина менш суворого покарання (покарань), призначеного за інший злочин (злочини) і остаточне покарання за сукупністю злочинів стає, таким чином, більш суво¬рим, ніж будь-яке з покарань, призначених за окремі злочини.

Всупереч вказаним положенням, суд першої інстанції, визначивши ОСОБА_8 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за принципом часткового складання покарань, призначив його у тому ж виді та розмірі, фактично застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим чим допустив суперечності у своїх мотивуваннях.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід всебічно, повно та неупереджено розглянути його та дослідити доводи апеляційних скарг, під час ухвалення вироку не допустити виявлені недоліки та ухвалити вмотивоване, законне і справедливе судове рішення, надавши оцінку всім доказам, дослідженим під час судового розгляду.

З метою забезпечення можливості розгляду справи судом та попередження ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду, із урахуванням тягаря можливого відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення, тяжкості злочину, ступеня його суспільної небезпечності та конкретних обставин скоєного, колегія суддів вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 - скасувати, призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4