ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1050/25 Справа № 203/1717/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

адвоката ОСОБА_7 ,

заявника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами заявника ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м.Дніпра від 05 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Дніпра від 05 травня 2025 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 від 07 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження №0002073, відомості про яке 12 грудня 2023 року внесено до ЄРДР, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.353 КК України.

В обґрунтування постановленої ухвали слідчий суддя суду першої інстанції зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 було обрано на посаду судді (на той час члена обласного суду) відповідно до чинного на той час законодавства про судоустрій (Закону «Про судоустрій» 1981року з відповідними змінами) і ще до прийняття Конституції України 1996 року. Згідно ст.29 вказаного Закону обласні суди, Київський міський суд обираються відповідно обласними, Київською міською Радами народних депутатів строком на п`ять років у складі голови, заступників голови, членів суду і народних засідателів. Вимога щодо складання суддями присяги була визначена Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992року. Ні вказаний закон, ні Конституція України 1996 року не передбачали необхідності прийняття присяги суддями, які були призначені чи обрані до набрання ними чинності. 08 вересня 2016 року Верховною Радою України суддя ОСОБА_10 був звільнений з посади судді у зв`язку з виходом у відставку, що виключає незаконність підстав перебування його на посаді судді та подію кримінального правопорушення, зокрема, на момент ухвалення вироку від 14 листопада 2000 року відносно заявника. Згідно зібраних слідчим доказів було встановлено, що ОСОБА_11 була обрана народним засідателем Дніпропетровського обласного суду, що виключає незаконність підстав перебування її на вказаній посаді та подію кримінального правопорушення, зокрема, на момент ухвалення вироку від 14 листопада 2000 року відносно заявника. Дослідивши матеріали кримінального провадження слідчий суддя вважав, що слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.353 КК України, та своєю постановою закрив кримінальне провадження №0002073.

В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді та направити матеріали кримінального провадження №0002073 для продовження проведення досудового розслідування.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що досудове розслідування проведено не в повному обсязі, всебічно не досліджено всіх обставин кримінального провадження, постанова про закриття кримінального провадження прийнята з порушення норм КПК України, є незаконною, необґрунтованою та тому підлягає скасуванню. Вказує на те, що з часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяви та розпочатим кримінальним провадженням, слідчим, всупереч ст. 9 КПК України не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Вказані обставини свідчать про те, що слідчий не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об?єктивного дослідження обставин справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України. Наголошує на тому, що слідчим під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002073 не було встановлено у якому статусі та з якими повноваженнями ОСОБА_10 проводив розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 та за його результатами постановляв вирок, що свідчить про те, що досудове розслідування проведено формально та однобічно. Вказує на те, що під час розгляду справи за його обвинуваченням, ОСОБА_10 незаконно виконував обов`язки судді, оскільки не приймав присягу судді, а ОСОБА_11 не була призначена на посаду народного засідателя. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції у судовому засіданні не були досліджені матеріали судової справи, а також матеріали кримінального провадження №0002073. Вказує на те, що в результаті проведеного досудового розслідування з порушенням вимог ч.2 ст.9 КПК України слідчим не було надано відповіді на питання щодо вчиненого кримінального правопорушення. Наголошував на тому, що його не було визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, згідно положень ч.2 ст.55 КПК України, чим було порушено процесуальні права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Норми п.2 ч.5 ст.110 КПК України вказують на те, що мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення КПК України. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

На переконання апеляційного суду слідчим було всебічно, повно і неупереджено досліджено обставини кримінального провадження, надано належну правову оцінку обставинам, викладеним у заявах ОСОБА_8 .

Як слідує з матеріалів кримінального провадження слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженню №0002073 від 12 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.353 КК України.

Зазначене кримінальне провадження було відкрито на підставі ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2023 року про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за зверненням ОСОБА_8 від 01 червня 2023 року відносно колишнього судді Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_10 за фактом присвоєння владних повноважень.

Крім того, третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженню №0003106 від 30 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.353 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалось також на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за зверненням ОСОБА_8 від 05 лютого 2024 року відносно народного засідателя ОСОБА_11 за фактом присвоєння владних повноважень.

Постановою прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_12 матеріали досудових розслідувань №0002073 та №0003106 були об`єднані в одне провадження, присвоївши загальний номер кримінального провадження №0002073.

Відповідно до постанови слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 від 09 лютого 2024 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002073 від 12 грудня 2023 року, було закрито у зв`язку з відсутністю в діях судді Дніпропетровського обласного суду ОСОБА_10 та інших суддів вказаного суду складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.353 КК України.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 липня 2024 року вказану постанову слідчого було скасовано у зв`язку з тим, що слідчим в порядку ст. 93 КПК України не були отримані відомості, документи щодо законності підстав перебування судді ОСОБА_10 на посаді судді, не направлені запити до компетентних органів щодо складання суддею ОСОБА_10 присяги судді, перевірки наявності чи відсутності підстав для складання присяги суддею ОСОБА_10 , не встановлена наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а у разі встановлення події кримінального правопорушення не встановлена наявність або відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України, зокрема, суб`єкта, об`єкта та об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Відповідно до постанови слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 від 07 жовтня 2024 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002073 від 12 грудня 2023 року, було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_10 та народного засідателя ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.353 КК України.

Частиною 1 ст. 353 КК України передбачена кримінальна відповідальність за самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

Об`єктивну сторону злочину утворює сукупність двох взаємопов`язаних ознак: 1) самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи; 2) вчинення особою, яка присвоїла такі повноваження чи звання, суспільно небезпечного діяння.

Під самовільним присвоєнням владних повноважень або звання службової особи розуміється неправомірне (в порушення встановленого порядку, за відсутності підстав) прийняття особою на себе таких повноважень або звання і введення в оману оточуючих стосовно свого дійсного статусу. Форма, в якій це подається, може бути різноманітною: пред`явлення підроблених документів, використання форменого одягу, замовчування свого дійсного статусу у випадку помилкового сприйняття іншими особами винного як службової особи тощо.

Самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи утворює склад злочину, передбаченого ст. 353 КК України, лише тоді, коли воно поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь. Такими діяннями слід визнавати адміністративні правопорушення та злочини.

Склад злочину, передбаченого ст. 353 КК України, відсутній, якщо самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи не супроводжувалось вчиненням суспільно небезпечних діянь або було поєднане з вчиненням суспільно корисного діяння.

Органом досудового розслідування, в межах даного кримінального провадження, було отримано відповідь Дніпровського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року на запит ТУ ДБР, згідно якої вбачається, що ОСОБА_10 був вперше обраний народним суддею Новоайдарського районного народного суду Ворошоловоградської області у 1983 році ( більш детальної інформації особова справа не містить), Постановою Верховної Ради Української РСР від 26 грудня 1990 року N? 589-XII «Про обрання суддів обласних судів Української РСР» обраний членом Дніпропетровського обласного суду, Постановою Верховної ради України від 14 грудня 2000 року N? 2149-III «Про обрання суддів» обраний суддею Дніпропетровського обласного суду безстроково, з липня 2001 року - Апеляційного суду Дніпропетровської області. Постановою Верховної ради України від 08 вересня 2016 року ОСОБА_10 звільнений з посади судді у зв?язку з поданням заяви про відставку.

Також в ході досудового розслідування слідчим у Дніпровському апеляційному суді було отримано належним чином завірені копії рішення Дніпропетровської обласної ради народних депутатів четвертої сесії двадцять другого скликання «Про народних засідателів обласного суду» N? 41-4/XXII від 12 жовтня 1995 року та рішення Дніпропетровської обласної ради тринадцятої сесії двадцять третього скликання «Про обрання народних засідателів обласного суду» N? 275-13/ХХIII від 20 жовтня 2000 року на підтвердження повноважень народного засідателя ОСОБА_11 .

Крім того, 04 жовтня 2024 року було допитано в якості свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що на підставі рішення обласної ради народних депутатів від 12 жовтня 1995 року N?41-4/ХXII її було обрано народним засідателем Дніпропетровського обласного суду від обласного суду та вона приймала участь у кримінальних провадженнях у якості народного засідателя, у тому числі, у розгляді кримінальної справи відносно ОСОБА_8 . У подальшому її було обрано на посаду народного засідателя на новий строк на підставі рішення Дніпропетровської обласної ради від 20 жовтня 2000 року N?275-13/ХXIII. Вказувала на те, що вона виконувала свої обов?язки народного засідателя на законних підставах та будь- які владні повноваження собі не привласнювала. Її перебування на посаді народного засідателя підтверджується відповідними документами.

Слідчий суддя встановив, що при проведенні слідства здійснено усі можливі дії, направлені на збирання доказів по даному кримінальному провадженню, однак будь-яких достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту самовільного присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднаного із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь не було здобуто, оскільки положення Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року та Конституції України не передбачали необхідності прийняття ОСОБА_10 присяги судді, який був призначений до набрання ними чинності, а ОСОБА_11 на підставі рішення обласної ради народних депутатів від 12 жовтня 1995 року N?41-4/ХXII було обрано народним засідателем Дніпропетровського обласного суду, що виключає незаконність підстав перебування її на вказаній посаді та подію кримінального правопорушення.

На переконання апеляційного суду слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення слідчим в ході досудового розслідування кримінального провадження всіх необхідних дій в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, що дало змогу прийти до обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Оскільки завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а сукупність встановлених досудовим розслідуванням обставин свідчить про відсутність об`єктивної сторони кримінального правопорушення, правові підстави для продовження досудового розслідування відсутні.

Твердження апеляційної скарги захисника про те, що з часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяви та розпочатим кримінальним провадженням, слідчим, всупереч ст. 9 КПК України не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, спростовуються матеріалами кримінального провадження №0002073, оскільки слідчим 18 грудня 2023 року було допитано ОСОБА_8 , який відмовився надавати пояснення у якості свідка, оскільки вважав себе потерпілим; 19 вересня 2024 року було отримано відповідь Дніпровського апеляційного суду на запит ТУ ДБР, із наданням завірених належним чином копій документів відносно судді Дніпропетровського обласного суду ОСОБА_10 ; 03 жовтня 2024 року було отримано відповідь Дніпровського апеляційного суду на запит ТУ ДБР, із наданням завірених належним чином копій документів, що підтверджують повноваження народного засідателя ОСОБА_11 ; 04 жовтня 2024 року було допитано в якості свідка ОСОБА_11 .

Стосовно тверджень апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що його протиправно не було визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, згідно положень ч.2 ст.55 КПК України, чим було порушено його процесуальні права, слід зазначити, що постанова слідчого від 21 грудня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_8 потерпілим у кримінальному провадженні №0002073 є чинною, що свідчить про те, що останній не скористався своїм правом на оскарження такого рішення на стадії досудового провадження, а тому вказані доводи не можуть бути предметом розгляду апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 стосовно того, що судом першої інстанції у судовому засіданні не були досліджені матеріали судової справи, а також матеріали кримінального провадження №0002073, також не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи, оскільки під час судового засідання слідчим суддею було заслухано думку скаржника та його представника, досліджено доводи скарги та додані до неї документи, а також надані на запит слідчим матеріали кримінального провадження №0002073.

Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_8 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства, спростував наведені в скарзі мотиви та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

В ході апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено даних, які б вказували на неповноту, неправильність чи неефективність досудового розслідування, а доводи сторони захисту носять суб`єктивний характер і не містять даних про залишення недослідженими обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже в задоволенні вимог апеляційних скарг слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги заявника ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м.Дніпра від 05 травня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 від 07 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження №0002073, відомості про яке 12 грудня 2023 року внесено до ЄРДР, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.353 КК України - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4