КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4608/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 рокузадоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 01.08.2025 року включно.

Вказано, що строк тримання під вартою слід обчислювати з 15 год. 52 хв. 03.06.2025 року.

Встановлено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заставу у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_7 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- з`являтися за кожною вимогою до слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Грушецька, 3 за викликом до слідчого, в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження і процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інший документ, що дає право на виїзд з України.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_7 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Вказано, що ухвала слідчого судді діє до 01.08.2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року та постановити нову ухвалу про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Саме клопотання не містить посилання на матеріали, які обґрунтовують наявність відповідних ризиків. В судовому засіданні докази щодо наявності ризиків до клопотання не додавалися та судом не досліджувалися.

Вказує, що фактично щодо ОСОБА_7 застосовано тримання під вартою виключно на підставі тяжкості ст. 307 КК України. Разом з тим, це є неправомірним, оскільки чисельні висновки ЄСПЛ рішення національних судів наголошують, що при продовженні строку тримання під вартою повинні бути встановлені виняткові обставини, а не лише тяжкість та складність кримінального провадження.

Більш того, за матеріалами клопотання відсутні підстави вважати обґрунтованою підозру за ст. 307 КК України, оскільки відсутні будь-які докази, що вказували б на злочинні дії ОСОБА_7 . Відносно нього НСРД не проводилися, свідки відсутні, а вилучену під час обшуку речовину ОСОБА_11 зберігав для особистого вживання.

Окрім цього, апелянт звертає увагу на те, що суд не врахував, що підозрюваний має постійне місце проживання, є особою з інвалідністю 3 групи, має дружину, неповнолітню дитину - сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Матеріали провадження не містять будь-яких негативних даних щодо підозрюваного.

Тобто, на думку захисту, є всі підстави не застосовувати найсуворіший запобіжний захід, а можливо застосувати інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, у провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 09.10.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002904 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

03.06.2025 року о 15 год. 52 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст.ст. 208-211 КПК України.

04.06.2025 року, відповідно до вимог ст.ст. 111, 276-278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

05.06.2025 року старший слідчий слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , за погодження з прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , звернулась до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що під час досудового розслідування серед іншого, встановлено, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч врегульованих законодавством України суспільних відносин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60-95-ВР (в редакції Закону № 530-У від 28.12.2015), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України №481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №634 від 29.07.2010 «Про внесення змін до Наказу міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, вирішив вчиняти кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин за попередньою змовою групою осіб за наступних обставинах.

Так, ОСОБА_11 , маючи умисел на вчинення злочинів у сфері обігу психотропних речовин, визначивши незаконне придбання психотропних речовин, їх зберігання та їх незаконний збут, як джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу особливо небезпечних психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше жовтня 2024 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідування місці вступив із своєю дружиною ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в злочинну змову з метою незаконного придбання і зберігання з метою збуту та подальшого збуту психотропних речовин.

Так, у невстановлені досудовим розслідування дату та час, але не пізніше 03.06.2025 року, ОСОБА_11 , діючи спільно та узгоджено разом із ОСОБА_14 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з корисливих спонукань, за невстановлених обставин та у невстановленому місці, по черзі придбавали у невстановленої досудовим розслідуванням особи невстановлену кількість (масу), але не менше 0,395 г порошкоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін та невстановлену кількість (масу), але не менше 10 таблеток світло-сірого кольору загальною масою 2,716 г, які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - ПМА та психотропну речовину, обіг якого обмежено - амфетамін, які вони у подальшому зберігали за місцем свого проживання, з метою подальшого збуту.

У подальшому, ОСОБА_11 , діючи разом із ОСОБА_14 , реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання з метою збуту психотропної речовини, почали незаконно зберігати вказані психотропні речовини з метою збуту за місцем свого спільного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, 03.06.2025 року в період часу з 13:51 по 15:51 години, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва, за місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході проведення якого виявлено та вилучено ряд речей і речовин, у тому числі порошкоподібну речовину білого кольору та 10 таблеток світло-сірого кольору.

Згідно висновку експерта № 357/8-358/8 від 04.06.2025, надані на дослідження 10 таблеток світло-сірого кольору масою 2,716 г містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - ПМА (параметоксімфетамін) (таблиця І список № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 №770) загальною масою ПМА в таблетках 0,706 г (26%), та психотропну речовину, обіг якого обмежено - амфетамін (таблиця IІ список №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 №770), загальною масою амфетаміну в таблетках 0,109 г (4%).

Згідно висновку експерта № 355/8-356/8 від 04.06.2025, надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору масою 0,395 г містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якого обмежено - амфетамін (таблиця IІ список №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 №770), загальною масою амфетаміну 0,236 г.

За таких обставин, 04.06.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини у великих розмірах.

Слідча зазначила, що на даному етапі досудового розслідування наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків (ризиків), підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що він може їх порушити.

Орган досудового розслідування вважає, що відносно ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою оскільки, існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На даний час до таких ризиків можна віднести: можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відсутність на даному етапі кримінального провадження з боку підозрюваного вищевказаних дій, жодним чином не спростовує ризику вчинення ним таких дій у подальшому.

Застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, надасть змогу переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні і може призвести до продовження ним злочинної діяльності.

Разом з тим, у разі задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий просив визначити розмір застави в сумі, що дорівнює 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки на думку сторони обвинувачення саме така сума застави зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження орган досудового розслідування вважає за доцільне, в разі внесення підозрюваним розміру застави, покладання на останнього наступних, передбачених п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків, а саме:

1) з`являтися за кожною вимогою до слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Грушецька, 3 за викликом до слідчого, в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження і процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інший документ, що дає право на виїзд з України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 рокузадоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 01.08.2025 року включно.

Вказано, що строк тримання під вартою слід обчислювати з 15 год. 52 хв. 03.06.2025 року.

Встановлено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заставу у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- з`являтися за кожною вимогою до слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП У м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Грушецька, 3 за викликом до слідчого, в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження і процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інший документ, що дає право на виїзд з України.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_7 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Вказано, що ухвала слідчого судді діє до 01.08.2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Зокрема, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- відомостями, які містяться у протоколах за результатами проведення НСРД - негласне отримання зразків, необхідних для порівняльних досліджень від 03.02.2025, від 26.03.2025 року;

- висновком експерта КНДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-25/20831-НЗПРАП від 10.04.2025 року;

- відомостями, які містяться у протоколах за результатами НСРД- спостереження за особою від 08.04.2025 року;

- відомостями, які містяться у протоколах НСРД- зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 21.04.2025 року;

- відомостями, які містяться у протоколах НСРД- зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 29.04.2025 року;

- відомостями, які містяться у протоколах НСРД- аудіо,- відео контроль місця від 29.04.2025 року;

- відомостями, які містяться у протоколах НСРД- аудіо,- відео контроль особи від 29.04.2025 року;

- відомостями, які містяться в протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 14.05.2025 року;

- відомостями, які містяться у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 03.06.2025 року;

- відомостями, які здобуто під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . Протокол від 03.06.2025 року;

- висновком експерта ІСТЕ СБУ №357/8-358/8 від 04.06.2025 року;

- висновком експерта ІСТЕ СБУ №355/8-356/8 від 04.06.2025 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена у клопотанні та сумнівів не викликає.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на долучені до клопотання слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, доведені, з огляду на додані до клопотання докази.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними.

Зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), колегія суддів виходить із того, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого законом передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна, тобто усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане з позбавленням волі, він може вживати заходів щодо переховування від правоохоронних органів та/або суду, що негативно вплине на кримінальне провадження.

При цьому, підозрюваний хоч і має місце реєстрації та постійне місце проживання на території міста Києва, але не має постійного джерела доходу, у зв`язку з чим може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється), обґрунтовується тим, що ОСОБА_11 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 КК України, офіційно не працевлаштований та не навчається і не має постійного легального джерела доходу, оскільки засоби для існування здобував внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, визначивши, що виготовлення і збут психотропних речовин є його основним джерелом доходу, що дає підстави вважати, що він може вчиняти інші кримінальні правопорушення, у тому числі пов`язані із незаконним обігом психотропних речовин, оскільки не має іншого джерела доходів окрім протиправної діяльності.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні) на думку слідчого судді, належним чином не обґрунтований у клопотанні, не віднайшов об`єктивного підтвердження у судовому засіданні, і колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на незазначення таких доказів слідчим у клопотанні та ненадання їх прокурором під час розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу.

Разом з тим, зважаючи на те, що для обрання запобіжного заходу підозрюваному, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, достатнім є доведення хоча б одного із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів, зважаючи на доведеність наявності обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, погоджується з висновком слідчого судді про наявність у справі підстав для застосування запобіжного заходу.

Характеризуючі дані підозрюваного ОСОБА_7 , а саме, те, що останній раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не тільки не спростовують, а й навпаки підтверджують наявність можливих ризиків неправомірної поведінки підозрюваного.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання органу досудового розслідування, та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого чи застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, домашнього арешту, про що просить захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали не встановлено.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи можливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції насамперед використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена ч. 1 ст. 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що ймовірно вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, у якому він підозрюється, мають високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження встановлено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається із матеріалів провадження, слідчий суддя, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований.

Отже, сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, застосувавши щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, визначив підозрюваному заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також про те, що ОСОБА_11 інкримінованих йому дій не вчиняв, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Твердження апелянта про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про те, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів не приймаються до уваги та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, ризик у кримінальному провадженні має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний є особою з інвалідністю, має постійне місце проживання в м. Києві, має неповнолітнього сина, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_11 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не являються достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення та висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , -залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4