Справа 522/6246/25
Провадження 1-кп/522/2285/25
УХВАЛА

16.06.2025 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ЄРДР № 0000298 від 18.02.2025, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Дальник Біляївського району Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, не одруженого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

08.07.2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.1, 2 ст.185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 роки, відповідно до ст.ст.75,76 КК України - звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

26.04.2023 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст.357 КК України , на підставі ст. 71 КК України, до обмеження волі на строк 3 роки 1 місяць,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд надійшов обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 28.05.2025 надано дозвіл на затримання обвинуваченого та приводу його до суду для вирішення питання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошено обвинуваченого у розшук та зупинено судове провадження до встановлення місцезнаходження останнього.

15.06.2025 обвинуваченого затримано за ухвалою суду від 28.05.2025 та доставлено до суду 16.06.2025, у зв`язку з чим судове провадження поновлено.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з альтернативою визначення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн., стосовно обвинуваченого, обґрунтовуючи його тим, що за наявності вагомих доказів останній обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, при доведенні винуватості йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Також, прокурор посилався на те, що обвинувачений систематично не з`являвся за викликами до суду; оголошувався судом у розшук, а тому вважав, що існують ризики, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Захисник заперечувала проти клопотання прокурора, вважав його належним чином не обґрунтованим, просила обрати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений погодився з позицією захисника.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши наявні матеріали, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 за наявності вагомих доказів обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, також обвинувачений раніше судимий за злочини проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, офіційно не працевлаштований.

Суд враховує, що під час судового розгляду, обвинувачений, будучи ознайомленим із пред`явленим обвинуваченням, неодноразово не з`являвся за викликами до суду, у зв`язку із чим ухвалою суду від 28.05.2025 його було оголошено у розшук.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон ЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

За даних обставин, суд вважає доведеними прокурором існування ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроб переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення і приходить до висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, зважаючи на викладені обставини, на думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не може забезпечити належну поведінку останньої та запобігти вищезазначеним ризикам.

Вирішуючи у відповідності до положень ч. 3 ст. 183 КПК України питання про розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відносно обвинуваченої, суд приймає до уваги наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що застава, визначена у межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде здатна забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178, 182, 183, 315, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто строк дії ухвали до 14.08.2025.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, в якості альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії зазначеного запобіжного та покласти на обвинуваченого строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися з м. Одеса без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала суду щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення таможе бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1