Справа № 953/4492/25
н/п 1-кс/953/3740/25
"15" травня 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі :
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, який є військовослужбовцем НОМЕР_1 (військової частини № НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 армійського корпусу балтійського флоту військово морських сил збройних сил Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, -
встановив:
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24.02.2022 президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.
Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».
Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.
Відповідно до ст. 4 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.
Норми ст. 27 Конвенції, крім іншого, вказують на те, що особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.
Cторони конфлікту повинні застосовувати до осіб, що перебувають під захистом, таких заходів контролю чи безпеки, які будуть визнані за необхідні під час ведення війни.
Норми ст. 31 Конвенції забороняють застосування жодного примусу фізичного чи морального порядку до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.
Також, ст. 32 Конвенції встановлено, що Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей. Стаття 33 Конвенції забороняє пограбування населення.
Частиною 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) передбачено, що вбивство є забороненим й буде залишатися забороненим в будь-який час і в будь-якому місці, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів.
Згідно із вимогами ст. 147 ЖК(IV) серйозні порушення, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.
Нелюдське поводження та привласнення майна, не виправдане військовою необхідністю є воєнними злочинами відповідно до ст.8(2)(а)(іі) та ст.8(2)(а)(іv) Римського статуту Міжнародного кримінального суду.
Військовослужбовець 9 мотострілецького полку (військової частини № НОМЕР_2 ) 11 армійського корпусу балтійського флоту військово морських сил збройних сил Російської Федерації ОСОБА_6 брав участь у вторгненні на територію України у складі російських окупаційних військ.
Одразу після оголошення 24.02.2022 Президентом РФ про початок «спеціальної воєнної операції», російські війська, у т. ч. військовослужбовці 9 мотострілецького полку (військової частини № НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 армійського корпусу балтійського флоту військово морських сил ЗС РФ, серед яких перебував військовослужбовець ОСОБА_6 , у невстановленому місці перетнули російсько-український кордон та пішли у наступ на території Харківської області.
Одночасно з веденням бойових дій на території області, військовослужбовці ЗС РФ з метою забезпечення можливості безперешкодного пересування територією Харківської області здійснювали блокування та тимчасове захоплення населених пунктів, облаштування на автомобільних шляхах області блокпостів для здійснення заходів щодо контролю доступу осіб на обумовлену ділянку території.
Так, у період часу з 02 по 03 червня 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 разом з двома невстановленими в ході досудового розслідування військовослужбовцями ЗС РФ, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, приїхали на транспортному засобі марки «Hyundai Tucson», чорного кольору (державний номерний знак під час досудового розслідування не встановлено) до будинку АДРЕСА_2 , в якому разом з родиною мешкав ОСОБА_8 .
Незаконно проникнувши на подвір`я будинку, ОСОБА_6 пересвідчився в особі ОСОБА_8 , та, усвідомлюючи, що перед ним цивільна особа в розумінні ст. 50 ДП І, разом з двома невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, без складання будь-яких процесуальних документів почали проводити обшук в приміщенні будинку потерпілого.
В ході проведення обшуку у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки «Ford Kuga», зеленого кольору, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , який перебував в дворі вказаного домоволодіння та належав ОСОБА_8 .
З метою здійснення значного психологічного тиску, залякування та демонстрації сили, відкрито демонструючи при цьому наявну у нього вогнепальну зброю, почав погрожувати її застосуванням у випадку невиконання його злочинних вимог, чим порушив положення абз 1 ст. 27, 29, 31, 32 Женевської Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949 та п.п. е) п.а) ч. 2 ст. 75 ДП І.
Сприймаючи погрози ОСОБА_6 як реальні, розуміючи, що ним або іншими невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ може бути застосована вогнепальна зброя, що напряму ставить під загрозу його життя та здоров`я, ОСОБА_8 не чинив опору та віддав ключі та пульт керування автомобілем.
З метою доведення свого спільного злочинного умислу до кінця, ОСОБА_6 разом з двома невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, сіли до автомобіля та спробували привести в дію двигун внутрішнього згорання, проте не змогли цього зробити з причин, що від них не залежали.
ОСОБА_6 повідомив потерпілому ОСОБА_8 , що він повернеться за автомобілем пізніше, після чого сів за кермо автомобіля «Hyundai Tucson», чорного кольору, та разом з двома іншими військовослужбовцями ЗС РФ залишили місце вчинення кримінального правопорушення.
У подальшому, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування військовослужбовцями ЗС РФ, у період часу з 09 по 13 червня 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, достовірно знаючи про відсутність ОСОБА_8 та членів його родини за місцем мешкання, проникли на територію його домоволодіння та незаконно заволоділи належними потерпілому легковим автомобілем марки «Ford Kuga», вартістю згідно висновку експерта 455 210 грн., та автопричепом марки «ПГА 1», вартістю згідно висновку експерта 12 653 грн., тим самим довівши свій спільний, злочинний корисливий умисел, направлений на пограбування цивільного населення, до кінця.
Після незаконного заволодіння вищевказаним майном, ОСОБА_6 разом з невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ покинули територію домоволодіння.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 разом з невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ спричинили згідно висновку експерта матеріальну шкоду на загальну суму 467 863 гривень 04 копійок (чотириста шістдесят сім тисяч вісімсот шістдесят три гривні та чотири копійки).
Отже ОСОБА_6 разом з невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, усвідомлюючи явну злочинність своїх дій, наслідків та бажаючи їх настання, у порушення законів та звичаїв війни, що передбачені зокрема ст. ст. 27, 31, 32, 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 75 Додаткового протоколу І протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 вчинив жорстоке поводження, що виражалось у завданні психологічних страждань (погроза вогнепальною зброєю), а також пограбуванні цивільної особи ОСОБА_8 .
Таким чином, громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а також іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України (в редакції 2022 року).
Також, в ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до листа УКР ГУНП в Харківській області, громадянин російської федерації ОСОБА_6 , перебуває на території Російської Федерації, за місцем свого мешкання, у місті Троїцьк, Челябінської області.
29.04.2025 слідчим за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця НОМЕР_6 мотострілецького полку (військової частини № НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 армійського корпусу балтійського флоту військово морських сил збройних сил Російської Федерації, у вчиненні останнім кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, яке розміщено у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 29.04.2025 № 86 (8011) та 29.04.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування», разом із повістками про виклик останнього на 05.05.2025, 06.05.2025, 07.05.2025, з дотриманням вимог ст. 111, 135, 278 КПК України.
Крім того, вжиті заходи з встановлення можливих засобів повідомлення, шляхом направлення копій через мобільний додаток «Telegram», таким чином ОСОБА_6 , вважається таким, який був належним чином повідомлений згідно ч. 3 ст. 111, ст. 135, 278 КПК України.
Таким чином, ОСОБА_6 , вважається таким, який належним чином повідомлений про підозру та виклики для проведення з останнім слідчих (розшукових) дій в якості підозрюваного.
Будучи повідомленим про виклики у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством, підозрюваний до слідчого управління ГУНП в Харківській області, відповідно до повісток, не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив, що свідчить про його переховування від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
В ході досудового розслідування встановлено, що згідно обліків державного реєстру перетину кордону «Аркан» ОСОБА_6 , державний кордон України офіційно не перетинав. В той же час, в ході проведення оперативно розшукових заходів встановлено, що підозрюваний на даний час перебуває на території рф.
Враховуючи викладене, постановою слідчого від 08.05.2025, на підставі ст. 281 КПК України, підозрюваного ОСОБА_6 , оголошено у міжнародний розшук, проведення якого доручено відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Харківській області.
Разом із тим, слід зазначити, що «обґрунтована підозра» згідно практики Європейського суду з прав людини, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Таким чином, досудовим розслідуванням об`єктивно й переконливо, із підтвердженими конкретними доказами, зібраними з дотриманням принципів законності й верховенства права та у суворій відповідності процедурі, визначеній кримінальним процесуальним законом України, встановлено, що: підозрюваний ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини більш як два рази), що підтверджується повістками про виклик; підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, що підтверджується переліченими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності; підозрюваний ОСОБА_6 оголошений в міжнародний розшук, що підтверджується постановою слідчого про оголошення розшуку підозрюваного від 08.05.2025; підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства та суду на території Російської Федерації з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
З метою виконання завдань кримінального судочинства, для притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні доцільно отримати дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування.
Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.
Таким чином, притягнути ОСОБА_6 , до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінально-процесуальним законодавством, не надається можливим.
Сторона обвинувачення зазначає, що у зв`язку з викладеним, у органа досудового розслідування є обгрунтоване клопотання про дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 .
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказував на недоведеність ризиків, зазначив, що в даному випадку буде порушено права підзахисного.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави, на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочинів передбачених ст. 438 КК України стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.
Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Водночас, положеннями ст. 297-5 КПК України передбачено, що повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.
Повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування у зв`язку з прийняттям уповноваженим органом рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.
Копії процесуальних документів, що підлягають врученню підозрюваному, надсилаються захиснику.
Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.
Здійснити повідомлення про підозру громадянину рф ОСОБА_6 шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.
Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України 29.04.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2025 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості.
Разом із тим, 29.04.2025 на підставі постанови слідчого Східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги видано доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 005-270003288, згідно якого підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні призначено захисника ОСОБА_5 , який здійснює повноваження на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 12.08.2019 №251, контактний номер НОМЕР_7 .
Повідомлення про підозру та повістки про виклик були також вручені захиснику.
Однак, у зазначений час ОСОБА_6 не з`явився, причин своєї неявки не повідомив.
Крім того, згідно обліків державного реєстру перетину кордону «Аркан» ОСОБА_6 , державний кордон України офіційно не перетинав. В той же час, в ході проведення оперативно розшукових заходів встановлено, що підозрюваний на даний час перебуває на території рф.
Враховуючи викладене, постановою слідчого від 08.05.2025 ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.
Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, що підтверджується: протоколами допиту та додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення ОСОБА_6 , для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення ОСОБА_6 , для впізнання за фотознімками свідкові ОСОБА_9 ; протоколами допитів свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення ОСОБА_6 , для впізнання за фотознімками свідкові ОСОБА_10 ; висновком транспортно товарознавчої експертизи від 12.09.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення ОСОБА_6 , для впізнання за фотознімками свідкові ОСОБА_12 ; висновком транспортно товарознавчої експертизи від 30.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; матеріалами, зібраними співробітниками оперативного підрозділу УКР ГУНП в Харківській області, на виконання доручень слідчого, якими встановлено анкетні дані, особисті відомості та місцезнаходження ОСОБА_6 ; постановою про оголошення підозрюваного в розшук; постановою про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.
Керуючись ст.ст. 297-1 - 297-4 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого - задовольнити.
У випадку затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або добровільної його явки до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснювати згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1