У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000423, за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2024 року задоволено клопотання обвинуваченого.

Постановлено ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а кримінальне провадження, закрити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, і кваліфікацію дій засудженого, доведеність вини, вважає, що рішення суду є не законним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та застосуванням закону, який не підлягає застосуванню.

На думку апелянта, судом неправильно застосовано норму ст. 401 КК України, яка не підлягає застосуванню, в частині вчинення кримінального правопорушення в період воєнного стану, оскільки ОСОБА_6 обвинувачувався у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому саме в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

З урахуванням положень ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», проходження військової служби для ОСОБА_8 призупинено з 19.01.2022 р., тобто з моменту нез`явлення до військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, у зв`язку з чим, його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності, з огляду на те, що він повернувся на військову службу.

Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за наступних обставин.

19.01.2022 р. о 09.00 год., головний сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, та проходячи військову службу на посаді навідника взводу бронетранспортерів патрульної роти на автомобілях в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза її межами, проводячи час за власним розсудом, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу без поважних причин, до 10.00 год. 17.03.2023 р.

17.03.2023 р. о 10.00 год., головний сержант ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправність та помилковість своїх дій, добровільно прибув до в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України та продовжив несення військової служби.

Вказані дії, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем.

При вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з підстав, зазначених у ч. 5 ст. 401 КК України, суд виходив з того, що інкримінований злочин є триваючим та був закінчений під час дії воєнного стану, раніше обвинувачений злочинів, зокрема передбачених статтями 407 або 408 КК України, не вчиняв, бажає повернутись на військову службу та наразі виконує обов`язки військової служби, про що свідчать, окрім іншого, позначки в обвинувальному акті, що доводить наявність в нього бажання проходити військову службу.

Отже, в цьому випадку наявні усі передбачені у частині 5 статті 401 Кримінального Кодексу України обставини, що є необхідними для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, клопотання обвинуваченого про таке звільнення підлягає задоволенню, а провадження у цій справі закриттю.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. ст. 44, 285 КПК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

У ч. 5 ст. 401 КК України передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407 або 408 цього Кодексу, за умови, що вона добровільно звернулася до органу досудового розслідування, прокурора чи суду з наміром повернутися до місця служби для продовження проходження військової служби, а також за наявності письмової згоди командира військової частини.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан. Крім того Президентом України було видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яке вчинене ним вперше.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.01.2022 р. о 09.00 год., головний сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, та проходячи військову службу на посаді навідника взводу бронетранспортерів патрульної роти на автомобілях в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України за адресою АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу без поважних причин, до 10.00 год. 17.03.2023 р.

17.03.2023 р. о 10.00 год., головний сержант ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність та помилковість своїх дій, добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та продовжив несення військової служби.

Отже, відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 не з`явився на службу 19.01.2022 р., а добровільно повернувся до військової частини лише 17.03.2023 р., у період, коли в Україні вже діяв воєнний стан, запроваджений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. За цих обставин, кримінальне правопорушення, яке має триваючий характер, припинено саме під час дії воєнного стану, що має вирішальне значення для застосування положень ч. 5 ст. 401 КК України.

ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності за ст. ст. 407 або 408 КК України не притягувався, після повернення фактично поновлений на військовій службі та, на момент судового розгляду, проходить службу у в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України. Добровільність повернення та наявність наміру продовжувати службу підтверджено не лише фактом прибуття до військової частини, а й відсутністю даних про відмову командира частини допустити його до виконання обов`язків військовослужбовця, принаймні прокурором таких даних не надано.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі не оспорює фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та його кваліфікації, однак вважає, що положення ч. 5 ст. 401 КК України не підлягають застосуванню, оскільки дії ОСОБА_6 вчинені в умовах особливого періоду, а не воєнного стану. З такими доводами погодитися не можна.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував саме момент завершення триваючого правопорушення, як юридично значущу обставину для оцінки застосовності ч. 5 ст. 401 КК України. Вказана норма прямо вимагає, щоб правопорушення було вчинено під час воєнного стану, і така умова в даному випадку дотримана адже останній день вчинення злочину (17.03.2023 р.) припадає на період дії воєнного стану.

Посилання апелянта на обмеження, передбачені в ч. 4 ст. 407 КК України щодо кваліфікації діяння «крім воєнного стану» не впливають на можливість застосування ч. 5 ст. 401 КК України, оскільки ця кваліфікація стосується початку вчинення діяння, а правова оцінка відповідно до ст. 401 КК України спирається на час його закінчення.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства, підстав для її скасування або зміни за доводами апеляційної скарги прокурора не має.

Керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3