Справа № 419/697/20
Номер провадження 1-в/194/33/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області подання начальника Відділу №24 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щастя Жовтневого району м. Луганська, громадянина України, зареєстрованого та раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 14.08.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України

В С Т А Н О В И В :

Начальник Відділу №24 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 засудженого за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 14.08.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років обмеження волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

В обґрунтування подання представник органу пробації вказує, що ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 08.12.2021 року звільнення від відбування покарання з випробуванням було скасовано. 31.01.2022 року вказаний вирок надійшов на виконання до органу пробації, та заведена особова справа. 21.02.2022 року ОСОБА_4 з`явився за викликом до сектору пробації, де йому був вручений припис про виїзд до Державної установи Хролівського виправного центру (№140) для подальшого відбування призначеного покарання, згідно якого він повинен був прибути 24.02.2022 року. Після початку активних бойових дій 24.02.2022 року ОСОБА_4 був позбавлений можливості з`явитися до підрозділу пробації з об`єктивних причин. Вжитими заходами місцезнаходження ОСОБА_4 встановити не вдалось. ОСОБА_4 оголошений у розшук, як такий, що відсутній за невідомими причинами. На даний час строк давності виконання покарання у виді обмеження волі для засудженого ОСОБА_4 сплив 19.10.2024 року.

Прокурор проти задоволення подання органу пробації не заперечував.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд подання без його участі, подання підтримує, просить задовольнити.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, судом вживались заходи щодо повідомлення ОСОБА_4 про дату та час судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об?єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв?язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя.

Відповідно до розпорядження Верховного суду України від 06.03.2022 р. №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», територіальна підсудність Новоайдарського районного суду Луганської області змінена на Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

Згідно статті 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Так, згідно п.2 ч. 1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі;.

Згідно ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Виходячи з положень КПК України зупинення строку давності відбувається у разі ухилення засудженого від відбування покарання, тобто умисного вчинення діяння, яке полягає у невиконанні засудженим обов`язку щодо відбування призначеного йому обвинувальним вироком покарання (наприклад, шляхом зміни прізвища, підроблення документів, зміни місця роботи, виїзду з місця проживання у невідомому напрямку тощо).

Відповідно до позиції Верховного Суду України, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Згідно ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Відповідно до постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.12.2015 року стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Існування в КК України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу.

За таких обстави застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, відповідно до ч. 2ст. 389 КК України, є кримінальним правопорушенням.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України у справі № 5-324 кс 15 (постанова від 24.12.2015 року), ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми, тобто ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку може бути підтверджена лише обвинувальним вироком, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Як встановлено судом, за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 14.08.2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Даний вирок набрав законної сили 13.09.2020 року.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 08.12.2021 року звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 , за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 14.08.2020 року, було скасовано, та останнього направлено для відбування покарання у виді 2 років обмеження волі. Ухвала набрала законної сили 15.12.2021 року.

Під час організації виконання вироку було з`ясовано, що засудженого ОСОБА_4 11.05.2024 року було оголошено в державний розшук та заведено справу оперативного обліку. В той же час факт ухилення ОСОБА_4 від виконання вироку суду не доведено.

Згідно довідки про судимість ОСОБА_4 був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України Новоайдарським районним судом Луганської області та останньому було призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05.07.2024 року ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Суд зауважує, що ч. 4 ст. 80 КК України, передбачено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

З огляду на встановлені обставини, та з урахуванням обчислення строків давності, які передбачені ч. 4 ст. 80 КК України, суд вважає, що строки давності виконання вироку відносно ОСОБА_4 сплили.

Також, в матеріалах провадження відсутні відомості про ухилення засудженим ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування ч. 3 ст. 80 КК України, а висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказане подання стосовно засудженого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника Відділу №24 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді 2 років обмеження волі за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 14.08.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1