У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 22.04.2024, відносно

ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 22.04.2024, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 27 травня 2025 року в даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 19 червня 2025 року призначено судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 серпня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

14 серпня 2025 року прокурор Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_3 подав до суду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів. В обґрунтування вказаного клопотання прокурор зазначив, що на даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, не перестали існувати.

Так ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи свою вину та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, може ухилятись від суду з огляду на те, він не бажає виконувати конституційний обов`язок із захисту Вітчизни та демонструє негативний приклад для всіх військовослужбовців своєї військової частини.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, військовослужбовців своєї військової частини, які надали викривальні покази щодо вчиненого ним злочину, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - перешкоджання кримінальному провадженню, може виразитися у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа військовослужбовців своєї військової частини, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що обвинувачений є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, тобто в подальшому самовільно залишати військову частину з метою ухилення від військової служби, а також може бути передислокований разом з частиною до іншого місця служби з урахуванням воєнного стану в країні, що унеможливить виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні та порушить принципи визначені ст. 2 КПК України та розумні строки досудового розслідування. Ризик вчинення кримінальних правопорушення проти порядку несення військової служби враховуючи, що останній уже був засуджений за вчинення аналогічного кримінального правопорушення.

Оцінюючи особу обвинуваченого, з урахуванням положень ст. 178 КПК України, орган обвинувачення приходить до висновку, що ОСОБА_5 , працездатний, раніше неодноразово судимий в тому числі за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, за місцем служби характеризується негативно, характер та обставини вчиненого ним правопорушення характеризують його як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, що слугує підставою та є наявністю ризиків для застосування у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, при продовженні запобіжного заходу ОСОБА_5 , слід врахувати обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме - нехтування статутами Збройних Сил України, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують порядок проходження військової служби.

Відповідно до п. 4 ч. 2. ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до певної категорії осіб, серед яких і раніше не судима особа, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У разі не застосування до ОСОБА_5 , безальтернативного запобіжного заходу тримання під вартою, останній, усвідомлюючи можливість реального покарання у вигляді позбавлення волі, буде переховуватись від суду та впливати на свідків.

Вказані вище обставини дозволяють стверджувати про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню ризиків, зазначених у п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити, виходячи із викладених у ньому підстав.

Захисник у судовому засіданні, думку якого підтримав обвинувачений, заперечував проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на необґрунтованість ризиків наведених прокурором, оскільки ризик впливу на свідків та інших осіб у вказаному кримінальному провадженні не підтверджені належним чином, тому просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши сторін кримінального провадження, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави відносно ОСОБА_5 , суд виходить із суті та змісту обвинувачення, яке пред`явлено обвинуваченому у зв`язку із вчиненням тяжкого злочину за ч. 5 ст. 407 КК України, а також з необхідності оцінки наявності ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладені вище ризики, характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому, ніж тримання під вартою, без визначення розміру застави, є неможливим.

Керуючись статтями 7, 31, 177, 178, 194, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 жовтня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині визначення строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою діє протягом шістдесяти днів, тобто до 13 жовтня 2025 року, включно, та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом п`яти днів з дня її отримання.

Суддя: ОСОБА_1