Справа № 728/458/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/616/25
Категорія - ст. 126-1 КК України. Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції із Бахмацьким районним судом, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000014 від 07 січня 2025 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 травня 2025 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ст. 126-1 КК України до одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на один рік, якщо не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Питання про долю речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, ОСОБА_6 у період часу з 26 липня 2024 року по 07 січня 2025 року, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично, не маючи підґрунтя, вчиняв психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_7 , із якою спільно проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , але не перебуває у шлюбі, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя ОСОБА_7 .

Так, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного характеру по відношенню до ОСОБА_7 , з якою спільно проживав, але не перебував у шлюбі, а саме: 26.07.2024 о 13:30 год. ОСОБА_6 у будинку за адресою: АДРЕСА_2 влаштував сварку із співмешканкою ОСОБА_7 , у ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_7 , за що постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.08.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у виді штрафу в сумі 170.00 грн.;

30.09.2024 о 19:30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 скоїв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_7 , а саме постійно вчиняв морально-психологічний тиск та висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_7 , за що постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28.11.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП у виді 40 годин громадських робіт.

Однак, ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив та знову 06.01.2025 близько 00:00 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем спільного з ОСОБА_7 проживання в АДРЕСА_2 , умисно вчинив відносно ОСОБА_7 домашнє насильство, яке полягало у словесних образах, погрозах, висловлюванні на її адресу словами нецензурної лайки, приниженні, залякуванні, тим самим викликав у ОСОБА_7 побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдавши шкоду психічному здоров`ю, що виразилось у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (СЕTS №210) Стамбул, 11 травня 2011 року, п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в колі сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми і теперішніми подружжям або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Отже, своїми діями ОСОБА_6 відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив домашнє насильство у формі психологічного насильства.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 , просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню. За результатами апеляційного розгляду ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим та за ст. 126-1 КК України призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Згідно з ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_6 виконувати обов`язки, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Прокурор вважає, що судом не враховано специфіку самого кримінального правопорушення та психологічні особливості постраждалої від домашнього насильства, адже вчинене ОСОБА_6 не є одноразовим актом агресії, а має ознаки систематичності, що становить собою тривалий циклічний процес. Для впливу на поведінку осіб, засуджених за домашнє насильство діє система заходів щодо подолання цього явища. Так, законами України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» і «Про пробацію» передбачені програми для кривдників та пробаційні програми, які об`єднані єдиною метою змінити насильницьку поведінку осіб, які вчинили домашнє насильство, шляхом застосування відповідних методів психології. Робота з кривдниками шляхом проходження ними таких програм є одним із напрямків державної політики у сфері протидії та запобігання домашньому насильству.

Програма «Подолання домашнього насильства» для повнолітніх та неповнолітніх суб`єктів пробації спрямована на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості, які можливо об`єктивно перевірити.

Дані заходи хоча і не є обов`язковими та є дискреційними повноваженнями суду, однак, підлягають врахуванню в інтересах потерпілої сторони, що узгоджується з практикою ЄСПЛ (справа «Опуз проти Туреччини», рішення від 09 червня 2009 року), де суд зазначив, що національні органи влади повинні вживати необхідних заходів, щоб забезпечити права потерпілих від домашнього насильства з метою запобігання та припинення «неодноразового» насильства, так само погроз його застосування.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд вказані вимоги не врахував, визначивши виключно основні обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, не поклав на винного додаткового обов`язку, передбаченого пп. 4 п. 1ч. 3 ст. 76 КК України, виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Не заперечуючи того факту, що такі повноваження суду є дискреційними, прокурор звертає увагу, що приписами п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України визначено, що на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч. 2 цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 становить середній рівень небезпеки для суспільства, вдруге притягується до кримінальної відповідальності та раніше вчиняв умисний злочин проти громадського порядку та моральності, з урахуванням вчинення ним домашнього насильства, прокурор переконаний у тому, що є необхідність покладення на нього додаткового обов`язку у виді проходження пробаційної програми, що не призведе до порушення засад виваженості, про які вказав суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, наголошуючи на необхідності призначення ОСОБА_6 додаткового обов`язку виконати заходи, передбачені пробаційною програмою, що відповідатиме вчиненому ним кримінальному правопорушенню та особі винного, який систематично вчиняв домашнє насильство, потерпілу, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого, який не заперечував проти аргументів сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_7 , відповідають фактичним обставинам у кримінальному провадженні та зібраним доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в апеляційному порядку не перевіряються.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про те, що при визначенні покарання ОСОБА_6 , як особі, яка вчинила домашнє насильство, суд безпідставно не застосував положення статті кримінального Закону, які підлягали застосуванню.

У п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Домашнє насильство майже ніколи не становить собою окремий епізод, а зазвичай охоплює кумулятивне та взаємопов`язане фізичне, психологічне, сексуальне, емоційне, вербальне та фінансове насильство щодо близького члена сім`ї чи партнера, наслідки якого виходять за межі обставин окремого епізоду. Повторення послідовних епізодів насильства в особистих стосунках становить собою особливий контекст і динаміку домашнього насильства. Воно становить собою триваюче правопорушення, що характеризується продовжуваним зразком поведінки, в якому кожен окремий інцидент є цеглиною більш загального зразку поведінки.

З мотивувальної частини вироку убачається, що при призначенні ОСОБА_6 покарання судом взагалі не було враховано специфіку вчиненого ним кримінального правопорушення, а також тяжкості наслідків того психологічного насильства, якого зазнала потерпіла від винного, систематичності його дій по вчиненню психологічного насильств щодо особи, з якою він спільно проживає.

Врахувавши таку обтяжуючу обставину, як вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, судом не було взяте до уваги те, що ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння схильний до насильства та стає агресивним по відношенню до оточуючих, та не вжито жодних заходів для того, щоб убезпечити суспільство від неправомірних дій ОСОБА_6 , не розглянуте питання про необхідність покладення на нього додаткових обов`язків, покликаних на поліпшення його поведінки та виправлення негативних схильностей до насильства.

Незалежно від проявів насильства воно бере свій початок з уявлень кривдника про допустимість таких дій щодо іншої особи.

Тому навіть за умов притягнення кривдника до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства, іноді цього може бути недостатньо для виправлення такої особи й недопущення вчинення ним в майбутньому домашнього насильства. Відтак, окрім притягнення кривдника до відповідальності, в законодавстві передбачені певні програми, на які можуть скеровуватися особи, схильні до вчинення насильства, задля запобігання в майбутньому повторного вчинення ними таких протиправних дій.

Державні програми для кривдників покликані допомогти людині змінити свою насильницьку поведінку шляхом усвідомлення її проявів агресії, причин виникнення, подолання дискримінаційного уявлення про соціально закріплені ролі та обов`язки чоловіків та жінок, що в кінцевому результаті має мати наслідком формування нової моделі поведінки, яка буде неагресивна та базуватиметься на принципах гендерної рівності та поваги до прав людини.

Так, законами України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» і «Про пробацію» передбачені програми для кривдників та пробаційні програми, які об`єднані єдиною метою змінити насильницьку поведінку осіб, які вчинили домашнє насильство, шляхом застосування відповідних методів психології. Робота з кривдниками шляхом проходження ними таких програм є одним із напрямків державної політики у сфері протидії та запобігання домашньому насильству.

Пробаційна програма становить собою систему занять, які проводяться за визначеним графіком і мають на меті корекцію поведінки, яка суперечить прийнятим у суспільстві нормам, а також формування соціально сприятливих змін особистості.

Саме з огляду на ратифікацію 20 червня 2022 року Верховною Радою України «конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» та подальшим удосконаленням законодавства з орієнтиром на міжнародні стандарти, наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2023 року №2362/5 затверджено пробаційну програму «Подолання домашнього насильства» для повнолітніх та неповнолітніх суб`єктів пробації.

Всі заходи, які вживаються для запобігання вчиненню домашнього насильства, щоб забезпечити права потерпілих від домашнього насильства з метою запобігання та припинення систематичного насильства та погроз його застосування, з урахуванням особи кривдника, мали прийматись судом до уваги під час призначення покарання особі, визнаній винній у вчиненні домашнього насильства.

Прийшовши до переконання про можливість застосування положень ст. 75 КК України та встановлення обвинуваченому іспитового строку, у резолютивній частині вироку суд визначив ОСОБА_6 лише основні обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України та взагалі не розглянув можливість покладення на нього додаткових обов`язків, як то виконати заходи, передбачені пробаційною програмою (п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України), зважаючи на специфіку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу винного.

При цьому, Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами орієнтує держави на те, щоб вони вживали необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення покарання ефективними, пропорційними та переконливими санкціями за вчинення правопорушень, установлених відповідно до цієї Конвенції, з урахуванням ступеня їхньої тяжкості.

З огляду на виконання Державою Україна вимог цієї Конвенції, єдиною підставою для застосування до осіб, які вчинили домашнє насильство, саме такого спеціального заходу протидії, є відповідний вирок суду.

З матеріалів провадження убачається, що незважаючи на середній ризик завдання шкоди життю і здоров`ю, який визначався уповноваженою особою з урахуванням історії правопорушень та наявної інформації про обвинуваченого на момент складання досудової доповіді, існує ймовірність насильницьких дій, спрямованих на завдання фізичного болю або фізичного чи морального страждання, приниження людської гідності, сексуальне насильство (у тому числі вчинення корисливих кримінальних правопорушень із застосуванням або погрозою застосування насильницьких дій).

У результаті оцінки умов життєдіяльності, особистісних характеристик, соціального оточення, ставлення до правопорушень, готовності до змін, уповноважена особа органу пробації встановила, що ОСОБА_6 часто проявляє агресію, в тому числі стає агресивним під впливом алкоголю, має стабільні соціальні зв`язки з рідними та близькими, які можуть мати негативний вплив.

Рівень ризику вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення, як і рівень ризику його небезпеки для суспільства, є середнім.

Крім того, ОСОБА_6 неодноразово (значну кількість разів та протягом кількох років) притягувався до адміністративної відповідальності не тільки за вчинення домашнього насильства по відношенню до своєї співмешканки із застосуванням заборонних приписів, а й за вчинення інших правопорушень, пов`язаних із порушенням громадського порядку.

Така поведінка обвинуваченого, яка тривала протягом значного проміжку часу та була скерована саме по відношенню до потерпілої, вказує на обґрунтованість доводів прокурора про те, що застосованих до ОСОБА_6 загальних обов`язків, які йому належить виконувати під час відбуття покарання з випробуванням, буде недостатньо, а його поведінка та ставлення до оточуючих підлягає корегуванню із залученням спеціалістів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що крім визначених судом обов`язків, передбачених ст. 76 КК України ОСОБА_6 необхідно визначити обов`язок виконати заходи, передбачені пробаційною програмою "Подолання домашнього насильства", що вимагає постановлення вироку у зв`язку із збільшенням об`єму обов`язків.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 в частині покладення обов`язків при застосуванні положень ст. 76 КК України, скасувати.

На засудженого ОСОБА_6 , покласти обов`язки, передбачені ч. 1 та ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати обов`язки, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після його проголошення й може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12