№ 1-кп/317/309/2025
№ 317/962/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції з захисником питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002440 у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ділове, Рахівського району Закарпатської області, громадянина України, раніше не судимого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 408 КК України.

Прокурором у судовому засіданні заявлене клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки на даний момент продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник просив суд відмовити в задоволенні клопотання, оскільки ризики, визначені статтею 177 КПК України та зазначені прокурором у клопотанні, є необґрунтованими. ОСОБА_5 раніше не судимий, тому відсутній ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Крім того, свідки в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 не знайомі, що виключає можливість будь-якого впливу на них. Ризик ухилення обвинуваченого від суду також не знаходить свого підтвердження, оскільки обвинувачений має намір лікуватись та пройти ВЛК для визначення його стану здоров`я і може приймати участь в судових засіданнях як в режимі відеоконференції, так і особисто.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він не переховувався від ТЦК, а знаходився вдома. До ТЦК звернувся самостійно.

Суд, розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов наступних висновків.

Діяння, скоєння якого інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 , відноситься до особливо тяжких злочинів. Враховуючи тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому, та можливість його впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, міра покарання, встановлена санкцією ч. 4 ст. 408 КК України, яка інкримінується ОСОБА_5 , становить від п`яти до дванадцяти років, тобто відповідно до статті 12 КК України цей злочин є особливо тяжким. Вказана обставина створює обґрунтований ризик вважати, що для уникнення покарання, яке може бути призначене судом в тому разі, якщо прокурор під час судового розгляду доведе винність ОСОБА_5 за пред`явленим обвинуваченням, останній може переховуватись від суду. На даний момент жодна з обставин кримінального провадження не свідчить про нівелювання цього ризику, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, в даному кримінальному провадженні ще не допитувались свідки, які зазначені в обвинувальному акті та на яких обвинуваченим ОСОБА_5 може бути вчинений вплив. Враховуючи характер обвинувачення та необхідність безпосереднього допиту свідків в суді, що встановлена статтею 23 КПК України, суд не може вважати ризик впливу обвинуваченого на свідків, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, таким, що суттєво зменшився з плином часу. В цій частині суд не може погодитись з доводами захисника щодо відсутності можливості впливу на свідків з боку ОСОБА_5 через те, що вони йому не знайомі, оскільки особисте знайомство не є єдиним фактором, який обумовлює наявність такого ризику. Можливий вплив однієї особи на іншу може мати місце й у разі, якщо ці особи не знайомі між собою, а прізвища та інші дані свідків наявні в матеріалах справи.

В той же час, суд погоджується з доводами захисника щодо відсутності в даному кримінальному провадженні ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, оскільки він раніше не судимий, а матеріали справи не містять жодних доказів його причетності до скоєння будь-яких інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, в даному кримінальному провадженні встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, суд керується приписами ч. 8 ст. 176 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються за ст. 408 КК України, може бути застосований запобіжний захід виключно у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, оскільки питання виду запобіжного заходу, який може бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні, фактично вирішено законом у безальтернативний спосіб, суд не з`ясовує питання можливості зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який інший, так як це буде суперечити прямій нормі закону.

За таких обставин клопотання прокурора підлягає задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів до 25 серпня 2025 року включно, на раніше визначених умовах, включно із розміром застави.

Відкласти судове засідання на 05 серпня 2025 року на 13 годину 00 хвилин у зв`язку з неявкою свідків та невиконанням ТУ ДБР у м. Мелітополі ухвали суду від 30 травня 2025 року про здійснення їх приводу.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1