07.07.2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 642/6735/24

Провадження №1-кп/642/186/25

07 липня 2025 року

м.Харків

Холодногірський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001377 від 06.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, не одружений, інвалід 3 групи з дитинства, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_10 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану, починаючи з 05 год 30 хв, 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 29.08.2024 року, не пізніше 18-00 год., більш точний час в ході розгляду справи, судом не встановлено, ОСОБА_10 , прибув за місцем своєї реєстрації, де тривалий час не проживав, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , підійшовши до вхідних дверей своєї квартири АДРЕСА_4 , не маючи ключів від вхідних дверей, у зв?язку з тим, що вони перебували у його сусіда ОСОБА_8 , якому ОСОБА_10 раніше доручив здійснювати нагляд за своєю квартирою та дозволив зберігати свої речі, шляхом пошкодження вхідних дверей проник до приміщення своєї квартири. У подальшому, ОСОБА_10 побачив в кімнаті електричні інструменти, а саме компресор «Forte VFL - 50» та пилу торцювальну «УРАЛМАШ 2350/255, належні ОСОБА_8 , які останній помістив за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 до приміщення його квартири та за якими здійснював свій особистий контроль, шляхом постійного вільного доступу до приміщення квартири, у зв?язку з наявністю у нього ключів від вхідних дверей квартири.

У цей час у ОСОБА_11 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, суб?єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_11 , скориставшись відсутністю в домі його сусіда ОСОБА_8 , таємно викрав із приміщення своєї квартири належні ОСОБА_8 електричні інструменти: компресор «Forte VFL - 50» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4298/24 від 09.09.2024 року - 5994 грн. та пилу торцювальну «УРАЛМАШ 2350/255, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4298/24 від 09.09.2024 року - 3198 грн.

Після цього, ОСОБА_11 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 9192 грн.

ІІ. Позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 21.10.2024 слідчим СВ ВП № 2 ХРУП № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_12 та затверджений прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_13 , вступній промові та виступі під час дебатів.

Сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_11 своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Прокурор зазначає, що винуватість ОСОБА_11 в пред`явленому обвинуваченні є повністю доведеною та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, показами потерпілого та свідків, які суд сприймав безпосередньо.

Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за ч.4 ст. 185 КК України - у вигляді 5 років позбавлення волі та застосувати до обвинуваченого ст. 75, 76 Кримінального кодексу України з призначенням іспитового строку на 3 роки.

ІІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та сторони захисту.

Правова позиція сторони захисту відображена, зокрема, у вступній промові, усних показаннях обвинуваченого та виступах під час дебатів. Захисник просив врахувати суд поведінку обвинуваченого під час судового розгляду. Зазначив, що ОСОБА_11 висловив жаль щодо скоєного, розкаявся, дав правдиві показання, повністю визнав провину, не мав умислу на вчинення крадіжки, а забрав речі потерпілого з метою погашення боргу. Тобто мотивом злочину було повернення боргу потерпілим, а не збагачення. Звернув увагу суду, що обвинувачений є інвалідом третьої групи з дитинства, має діагноз: легка розумова відсталість з емоційно-вольовими порушеннями, не завжди здатен в повній мірі віддавати оцінку своїм діям та керувати ними, неодноразово перебував на лікуванні, спостерігається на обліку в КНП «МПНД № 3» з 1996 року.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 частково визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, щоне мав корисливого мотиву та мети наживи, коли забрав зі своєї кімнати речі потерпілого ОСОБА_8 . Зазначив, що мав дружні та сусідські відносини з потерпілим ОСОБА_14 , є власником кімнати за адресою: АДРЕСА_3 , але тривалий час там не мешкає. На початку повномасштабного вторгнення, як внутрішньо переміщена особа, переїхав до міста Валки. ОСОБА_14 винаймав кімнату у сусідки, але обвинувачений дозволив йому зберігати свої речі в своїй кімнаті, так як там не мешкав. За цей час з`явився дуже великий борг за електроенергію, якою користувався потерпілий, самовільно підключившись до електровузла його кімнати. В серпні 2024 обвинувачений повернувся до Харкова для проходження військово-лікарської комісії, але не міг потрапити до своєї кімнати, оскільки на дверях висів замок, встановлений без його згоди.

Обвинувачений пояснив, що втратив мобільний телефон, тому не мав можливості зателефонувати ОСОБА_14 . Після цього звернувся до сусідів з проханням допомогти знайти ключі, однак жоден із них не мав доступу до кімнати. У зв`язку з цим він прийняв рішення зрізати замок на дверях своєї кімнати, оскільки мав намір переночувати. Після входу до своєї кімнати обвинувачений виявив у ній безлад: сміття, непотрібні речі, які, за його словами, виніс на вулицю та прибрав у кімнаті. Коли дізнався про борг, взяв речі ОСОБА_14 з метою, щоб він сплатив заборгованість за електроенергію. Не мав на меті викрадати речі ОСОБА_14 , тільки була одна мета щоб потерпілий сплатив заборгованість за нелегальне підключення до електроенергії.

Просив суд не карати дуже суворо.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

ІV. Позиція потерпілого

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засідання під час допиту показав, що є другом і сусідом ОСОБА_15 . У серпні 2024 року перебував на лікуванні в санаторії міста Харкова. На той час проживав за адресою: АДРЕСА_5 . Квартира була орендована, знаходилась на другому поверсі.

На запитання, яким чином його особисті речі опинились у ОСОБА_15 , потерпілий пояснив, що мав багато речей і звернувся до ОСОБА_15 з проханням тимчасово зберігати їх у нього в кімнаті. ОСОБА_15 погодився, оскільки проживав один у селі, і передав ключ від своєї кімнати.

Пізніше, коли потерпілий повернувся до кімнати з метою забрати власні речі, кімната вже була пограбована, замок зірваний, про що йому повідомили сусіди. Потерпілий зустрів знайомих, які повідомили, що ОСОБА_15 зайшов у свою кімнату, забрав речі, загорнув їх у простирадло та вивіз на автомобілі. Після цього він подав заяву до поліції про вчинення злочину.

На питання, чому у ОСОБА_15 не було ключів від власної кімнати, потерпілий пояснив, що ключ був один і передавався між ними. Ключ зазвичай лежав на холодильнику навпроти кімнати. Корначов, за словами потерпілого, зламав двері до своєї кімнати. Сусіди розповіли, що він забрав насамперед пилосос і електроінструменти, якими користувався сам ОСОБА_14 .

Потерпілий наголосив, що жодних боргів перед ОСОБА_15 не мав, гроші не позичав і не вимагав. У кінці серпня 2024 року ОСОБА_15 залишив ключ від кімнати на холодильнику. Сусіди з першого поверху вказали саме на ОСОБА_15 як на особу, яка вивозила речі. Друг потерпілого на ім`я ОСОБА_16 також підтвердив, що саме ОСОБА_15 приїхав на автомобілі та вивіз електроінструменти.

V. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Незважаючи на часткове визнання своєї винуватості обвинуваченим, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_18 під час допиту в судовому засіданні повідомив суду, що є сусідом обвинуваченого. За його словами, коли він повернувся з роботи, то став свідком того, як ОСОБА_15 виламував двері до своєї кімнати, він навіть дав йому викрутку, щоб допомогти. За поясненнями свідка, ОСОБА_15 робив це тому, що ОСОБА_19 повісив на двері свій замок. Квартира АДРЕСА_4 , що розташована в кінці коридору, належить ОСОБА_15 .

Свідок зазначив, що ОСОБА_15 сам дозволив ОСОБА_20 користуватись його кімнатою, і саме з цієї причини ОСОБА_21 встановив свій замок з метою збереження своїх речей. Корначов проживає в сільській місцевості, у місто навідувався рідко, за квартирою постійно ніхто не наглядав, двері були без замку, завжди відчинені, за комунальні послуги ніхто не платив.

Свідок підтвердив, що дійсно, в кімнаті обвинуваченого зберігав свої речі ОСОБА_14 , скандалів між ними ніколи не було. Бачив лише момент, коли ОСОБА_15 зламав двері, однак сам факт виносу речей особисто не спостерігав. Окрім цього, ОСОБА_22 повідомив, що ОСОБА_15 у минулому зловживав алкоголем та, за його словами, є медична довідка про те, що ОСОБА_15 перебував на лікуванні в психіатричному закладі.

В судовому засіданні 07.07.2025 прокурор відмовилась від допиту свідків обвинувачення ОСОБА_23 та ОСОБА_24

V.ІІ. Письмові докази.

Під час судового розгляду судом безпосередньо було досліджено наступні докази:

- відповідно до витягу з ЄРДР від 16.09.2024 зареєстровано кримінальне провадження №0001377 за ст. 185 ч. 4 ККУ, а саме: до ЧЧ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_8 , 1966 р.н., за фактом того, що 30.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлена особа здійснила крадіжку електроінструментів, що належать останньому. Тим самим ОСОБА_25 було спричинено матеріальну шкоду у період дії військового стану (Т. 1 а.с. 109-111);

- згідно рапорту ст.о/у СКП ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Х/о ОСОБА_26 , на розгляді перебуває матеріал, зареєстрований в ІТС «ІПНП» ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Х/о за №12020 від 30.08.2024. Під час опитування свідків та заявника встановлено, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, підозрюється ОСОБА_10 (Т.1 а.с.113);

- відповідно рапорту помічника чергового ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_27 , 30.08.2024 о 15:02 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 30.08.2024 о 15:02 за адресою: АДРЕСА_6 , заявник знаходиться в лікарні, сусіди повідомили, що з кімнати вкрали речі. Останній раз чоловік був вдома 26.08.2024. Потрапили в кімнату через взламані двері. Вкрали компресор, електропилу, маятникову пилу. Підозрюють хозяїна кімнати ОСОБА_28 . Заявник: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 , тел.: НОМЕР_1 . 3аява ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 , близько двох тижнів тому оставив на зберігання своєму знайомому на ім?я ОСОБА_28 інструмент (компресор для покраски, електропила, маятникова пила) та по теперішній час не виходить на зв?язок та не віддає інструмент, чим спричинив матеріальний збиток. (Т. 1 а.с. 114);

- згідно з протоколом місця огляду події від 30.08.2024, який проведено старшим слідчим СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_29 , в присутності понятих ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , за участі власника (користувача) приміщення чи іншого володіння особи ОСОБА_8 , з використанням фотоапарату Panasoniс, виявлено, що ділянка місцевості розташована за адресою АДРЕСА_8 . На вказаній ділянці розташований двоповерховий будинок, виготовлений з цегли. Безпосереднім місцем огляду є вхідні двері кімнати №34. Вказані двері знаходяться в покшодженому стані, зламаний замок. Приміщення кімнати не оглядалося у зв`язку з відсутністю власника приміщення. Зауважень від учасників огляду не надходило. Таким чином у протоколі зафіксовано загальну обстановку щодо місця вчинення кримінального правопорушення, складено ілюстративну таблицю (Т. 1 а.с.115-118);

- відповідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30.08.2024, СКВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській обл. Багіров прийняв заяву від ОСОБА_8 стосовно того, що близько двох тижнів тому він залишив на зберігання своєму знайомому на ім`я ОСОБА_28 інструмент (компрессор для покраски, електропила) та на теперішній час не виходить на зв`язок та не віддає інструмент (Т. 1 а.с. 119);

- згідно протоколу огляду місця події від 06.09.2024, який проведено слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_32 , в присутності понятих ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , за участю власника (користувача) приміщення чи іншого володіння особи ОСОБА_10 , з використанням фотоапарату Nikon A100, проведено огляд та встановлено, що місцем проведення огляду є приміщення службового кабінету №30 ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, що розташований за адресою м. Харків, вул. М.Малиновського, 1. В службовому кабінеті перебувають двоє понятих та чоловік, який представився як ОСОБА_10 . На запитання слідчого чи є у останнього предмети, що не належать йому та які він готовий віддати працівникам поліції, ОСОБА_10 повідомив що так, та вказав на їх розміщення, а саме компресор «Forte VFL-50» та пила торцювальна «УРАЛМАШ 2350/255». Зауважень від учасників огляду не надходило, складено ілюстративну таблицю(Т. 1 а.с. 120-127);

- відповідно протоколу огляду предметів від 06.09.2024, проведеного старшим лейтенантом поліції ОСОБА_32 , за участю потерпілого ОСОБА_8 , в приміщенні службового кабінету №30 ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області за адресою: м.Харків, вул. Зброярська, проведено огляд електричних інструментів, а саме: торцювальна пила, металева, з наявними пластиковими ручками на биркою, червоного кольору, на якій зазначено наступна інформація («УРАЛМАШ электроинструмент», пт 2350/255 пила торцовачная). На момент огляду має незначні механічні ушкодження у вигляді подряпин, та має незначні забруднення у вигляді бруду та пилу. Перебуває у справному стані; компресор «Forte» vl - 50, металевий, червоного кольору, з верхньою частиною чорного кольору, на боковій частині приладу, наявна бирка білого кольору, на якій зазначена наступна інформація: «Forte» vI - 50, 2012 рік. На момент огляду має незначні механічні ушкодження у вигляді подряпин, та має незначні забруднення у вигляді бруду та пилу. Перебуває у справному стані. Зауважень від учасників огляду не надходило, складено ілюстративну таблицю(Т. 1 а.с. 128-132);

- відповідно постанови про визнання речових доказів від 06.09.2024, слідчим визнано речовими доказами компресор «Forte VFL-50» та пилу торцювальна «УРАЛМАШ 2350/255), та направлено на зберігання до камери схову речових доказіва ВП №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області (Т. 1 а.с. 126-127, 133-134);

- ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 11.09.2024 накладено арешт на тимчасово вилучене майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, а саме на електричні інструменти: компресор «Forte VFL-50» та пилу торцювальну «УРАЛМАШ 2350/255», вилучені 06.09.2024 у ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1, службовий кабінет №30 (Т. 1 а.с. 135-136);

- відповідно висновку експерта №4298/24 від 09.09.2024, ринкова вартість об?єктів дослідження з урахуванням їх зносу, станом на 30.08.2024 становить: компресор «Forte VFL-50» - 5994 грн., пила торцювальна «УРАЛМАШ 2350/255) -3198 грн. Загальна вартість об єктів дослідження становить 9192 грн. за умови,що станом на досліджувану дату об?єкти дослідження мали якісні товарні характеристики (Т. 1 а.с. 138-142);

Крім іншого, судом досліджено ряд документів які характеризують особу обвинуваченого:

- згідно вимоги № 49-09092024/63064 від 10.09.2024, ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності не притягався (Т.1 а.с.146);

- відповідно довідки КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» від 11.09.2024 №9701, ОСОБА_10 на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває (Т. 1 а.с. 146);

- відповідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісією МОЗ України №279755, ОСОБА_10 , є інвалідом з дитинства, 3 група (Т. 1 а.с. 148);

- згідно з висновком судово-психіатричного експерта №700 від 10.10.2024 ОСОБА_10 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумовій відсталості з поведінковими порушеннями. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_10 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_10 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (Т. 1 а.с. 153-155).

VІ. Стаття (частина статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Оцінивши надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, розглядаючи кримінальне провадження з дотриманням положень ст.337 КПК України, суд, всебічно, повно й неупереджено, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази, вважає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

VІІ. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 відповідно до ч.1 ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким умисним злочином, 1 (один) епізод крадіжки), відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу виного, його відношення до скоєного злочину, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.4 ст.185 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи зі змісту ст. 75 КК України, її положення застосовуються лише в тому випадку, коли суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, має обґрунтовані підстави для висновку про можливість досягти мети заходу примусу без його відбування.

Інститут умовного звільнення не є імперативним і прийняття відповідного рішення належить до дискреційних повноважень суду, який їх реалізує у кожному конкретному випадку, беручи до уваги встановлені у справі факти, які свідчать про суспільну небезпечність діяння та характеризують засуджену особу.

Враховуючи, що обвинувачений раніше не судимий, є інвалідом третьої групи з дитинства, має діагноз: легка розумова відсталість з емоційно-вольовими порушеннями, не завжди здатен в повній мірі віддавати оцінку своїм діям та керувати ними, неодноразово перебував на лікуванні, спостерігається на обліку в КНП «МПНД № 3» з 1996 року, позицію прокурора по справі, який просив звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку, а також фактичні обставини справи, а саме той факт, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення хоча і в умовах воєнного стану, але не використав фактичних обставин воєнного стану (наслідки ракетного обстрілу, безпорадний стан потерпілого внаслідок бойових дій, блекаут тощо), суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

VІІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування ухвалою суду від 26.09.2024 обирався запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, під час судового розгляду в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід не обирався і підстав для його обрання на даний час, суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судово-товарознавчої експертизи № 4298/24 від 09.09.2024 року у розмірі 340 грн.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч.4 ст.174 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 11.09.2024 року по справі №642/5393/24 (провадження №1-кс/642/2961/24) накладено арешт на речові докази по справі. У зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на вищезазначене майно.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100,124, 370, 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК Українита призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_10 , наступні обовязки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати за проведену судово-товарознавчу експертизу № 4298/24 від 09.09.2024 року у розмірі 340 (триста сорок) грн.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 11.09.2024 року по справі №642/5393/24 (провадження №1-кс/642/2961/24) на електричні інструменти: компресор «Forte VFL-50» та пилу торцювальну «УРАЛМАШ 2350/255», вилучені 06.09.2024 у ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул.Зброярська, 1, службовий кабінет № 30 - після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази по справі:

- електричні інструменти: компресор «Forte VFL-50» та пилу торцювальну «УРАЛМАШ 2350/255», які перебувають у камері зберігання речових доказів ВП № 2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Холодногірський районний суд м.Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_35