ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2025 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого як фізична особа-підприємець, одруженого, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2025 року за ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного поводження із вогнепальною зброєю та бойовими припасами, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 22 серпня 2024 року, в порушення Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.1, 2.3.2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, тобто без передбаченого законом дозволу, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці на території Дніпропетровської області, з невстановленого органами досудового розслідування джерела, придбав:

- бойову нарізну вогнепальну зброю 5,45-мм Автомат Калашникова «АК-74», заводський номер № НОМЕР_1 , 1985 року випуску, придатний до стрільби, виготовлений промисловим способом (виробництва Іжевського машинобудівного заводу, СРСР) в конструкцію якого було внесено зміну, саме: штатний нескладний приклад замінений на видвижний складний полімерний приклад. Вказана зміна не впливає на цільове призначення автомата в якості бойової нарізної вогнепальної зброї;

- бойову нарізну вогнепальну зброю - 5,45-мм, Автомат Калашникова «АК- 12», заводський номер № НОМЕР_2 , виготовлений промисловим способом (виробництва Іжевського Машинобудівного заводу, російська федерація), придатний до стрільби;

- 54 (п`ятдесят чотири) бойові припаси - 5,45-мм, проміжні патрони зразка 1974 року, придані до стрільби, котрі почав зберігати на території гаражного боксу, що розташований за GPS - координатами 48.5304121, 35.8313992, на земельній ділянці з кадастровим номером об`єкту нерухомого майна :02:045:0270 у місті Павлоград Дніпропетровської області, з метою подальшого збуту.

В подальшому, приблизно 09 вересня 2024 року обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію кримінального умислу, направленого на збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, дійшов згоди з ОСОБА_10 щодо збуту військовослужбовцю військової частини НОМЕР_3 старшому солдату ОСОБА_11 бойової нарізної вогнепальної зброї 5,45 мм автомату Калашникова «АК -74», заводський номер № НОМЕР_1 , 1985 року випуску, придатного до стрільби, виготовленого промисловим способом (виробництва Іжевського машинобудівного заводу, СРСР) в конструкцію якого було внесено зміну, саме: штатний нескладний приклад замінений на видвижний складний полімерний приклад, бойової нарізної вогнепальної зброї - 5,45-мм, автомату Калашникова «АК-12», заводський номер № НОМЕР_2 , виготовленого промисловим способом (виробництва Іжевського Машинобудівного заводу, російська федерація), придатного до стрільби та 54 (п`ятдесяти чотирьох) бойових припасів - 5,45-мм, проміжних патронів зразка 1974 року, приданих до стрільби.

Відповідно попередніх домовленостей 10.09.2024 близько 12.07 год. ОСОБА_8 , знаходячись на території міста Павлоград Дніпропетровської області, більш точне місце органом досудового розслідування не встановлено, відповідно до заздалегідь обумовленого плану, під час телефонного дзвінка повідомив ОСОБА_10 безпосереднє місце збуту військовослужбовцю військової частини НОМЕР_3 старшому солдату ОСОБА_11 вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, а саме неподалік гаражного приміщення, що розташоване GPS-координатами 48.5304121, 35.8313992, на земельній ділянці з кадастровим номером об`єкту нерухомого майна :02:045:0270 у місті Павлоград Дніпропетровської області.

10.09.2024 близько 13.10 год., відповідно до попередніх домовленостей,. ОСОБА_10 та військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 старший солдат ОСОБА_11 прибули до гаражного приміщення, що розташоване за GPS-координатами 48.5304121, НОМЕР_4 , на земельній ділянці з кадастровим номером об`єкту нерухомого майна :02:045:0270 у місті Павлоград Дніпропетровської області, де на них вже очікував ОСОБА_8 .. У вказаному місці та у проміжок часу з 13.10 год. до 13.13 год. 10.09.2024 ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, направленого на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, діючи умисно, з корисливих мотивів,усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за грошву винагороду, власноруч поклав до багажнику транспортного засобу військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 старшого солдата ОСОБА_11 , автомобіля Jeep Cherokee, номерний знак НОМЕР_5 : бойову нарізну вогнепальну зброю 5,45-мм Автомат Калашникова «АК -74», заводський номер № НОМЕР_1 , 1985 року випуску, придатний до стрільби, виготовлений промисловим способом (виробництва Іжевського машинобудівного заводу, СРСР) в конструкцію якого було внесено зміну, саме: штатний нескладний приклад замінений на видвижний складний полімерний приклад, бойову нарізну вогнепальну зброю - 5,45-мм, автомат Калашникова «АК-12», заводський номер № НОМЕР_2 , виготовлений промисловим способом (виробництва Іжевського Машинобудівного заводу, російська федерація), придатний до стрільби та 54 (п`ятдесят чотири) бойові припаси - 5,45-мм, проміжні патрони зразка 1974 року, придані до стрільби. Після чого, військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 старший солдат ОСОБА_11 , передав ОСОБА_8 паперовий конверт із несправжніми (імітаційними) засобами, схожими на грошові кошти у сумі 3 300 доларів США, які останній поклав на водійське сидіння власного транспортного засобу - автомобіля Jeep Cherokee, номерний знак НОМЕР_6 .

У подальшому, у цей же день - 10.09.2024 у проміжок часу з 14.03 год. до 14 36 год. знаходячись неподалік гаражного приміщення, що розташоване за GPS-координатами 48.5304121, 35.8313992, на земельній ділянці з кадастровим номером об`єкту нерухомого майна :02:045:0270 у місті Павлоград Дніпропетровської області військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 старший солдат ОСОБА_11 добровільно видав працівникам поліції придбані ним у ОСОБА_8 : бойову нарізну вогнепальну зброю 5,45-мм автомат Калашникова «АК -74», заводський номер № НОМЕР_1 , 1985 року випуску, придатний до стрільби, виготовлений промисловим способом (виробництва Іжевського машинобудівного заводу, СРСР) в конструкцію якого було внесено зміну, саме: штатний нескладний приклад замінений на видвижний складний полімерний приклад; бойову нарізну вогнепальну зброю - 5,45-мм, автомат Калашникова «АК-12», заводський номер № НОМЕР_2 , виготовлений промисловим способом (виробництва Іжевського Машинобудівного заводу, російська федерація), придатний до стрільби та 54 (п`ятдесят чотири) бойові припаси - 5,45-мм, проміжні патрони зразка 1974 року, придані до стрільби.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного поводження із бойовими припасами, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 13.10 год. 10 вересня 2024 року, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.1, 2.3.2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, тобто без передбаченого законом дозволу, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці на території Дніпропетровської області, з невстановленого органами досудового розслідування джерела, придбав 12 (дванадцять) бойових припасів - патронів калібру 5,45-мм, проміжних патрони зразка 1974 року, придатних до стрільби, які без передбаченого законом дозволу залишив зберігати у нежитловому приміщені - гаражному боксі, який розташований за GPS-координатами 48.5304121, 35.8313992, на земельній ділянці з кадастровим номером об`єкту нерухомого майна :02:045:0270 у місті Павлоград Дніпропетровської області.

Надалі, 10.09.2024 у проміжок часу з 15.40 год. до 16.53 год. співробітникам поліції на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська проведено обшук нежитлового приміщення - гаражного боксу, що розташований за GPS-координатами НОМЕР_7 , НОМЕР_4 , на земельній ділянці з кадастровим номером об`єкту нерухомого майна :02:045:0270 у місті Павлоград Дніпропетровської області, який на праві користування належить ОСОБА_8 , наслідком проведення якого є виявлення та вилучення 12 (дванадцять) бойових припасів - патронів калібру 5,45-мм, проміжних патрони зразка 1974 року, придатних до стрільби.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання та збут вогнепальної зброї і бойових припасів, без передбаченого законом дозволу; придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК Україн, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Обґрунтовує свої вимоги прокурор тим, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність унаслідок застосування закону, який не підлягає застосуванню, а саме ст. 75 КК України, а саме суд звільняючи від відбування покарання визначив умовою для такого звільнення невчинення обвинуваченим протягом іспитового строку нового злочину, тим самим застосував закон, який не підлягає застосуванню та не визначив такою умовою невчинення обвинуваченим упродовж іспитового строку нового кримінального правопорушення, чим не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, зокрема судом при призначенні покарання надано таку оцінку обставинам вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, що не відповідає реальним обставинам діючого у державі правового режиму воєнного стану, конкретним умовам та обставинам вчинення злочину, меті та корисливим мотивам його вчинення.

З приводу істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

При ухваленні судового рішення, суд безпідставно врахував обставини що пом`якшує покарання, які не були встановлені під час досудового розслідування, не надав належну оцінку ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим діяння, проігнорувавши вимоги ст. ст. 50, 65 КК України щодо мети кримінального покарання, не вірно визначив умови для звільнення від кримінальної відповідальності з випробуванням.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні проти апеляційної скарги прокурора заперечували, просили залишити її без задоволення.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є:

застосування закону, який не підлягає застосуванню;

Відповідно до ч. 1 ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Із вироку убачається, що суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є фізичною особою-підприємцем основним видом діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, надає благодійну допомогу тимчасово переміщеним особам, допомагає окремим військовим частинам Збройних Сил України здійснюючи ремонт автотранспорту, приймає участь в Гуманітарному проекті Збройних Сил України «НА ЩИТІ» евакуюючи полеглих внаслідок російської агресії захисників України, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває.

При призначенні покарання суд також врахував, що склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до формальних, а тому суспільна небезпечність незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами полягає в тому, що він створює сприятливі умови для вчинення злочинів із використанням зазначених предметів.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, тобто з застосуванням ст. 75 КК України.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів цілком погоджується. Також колегія суддів звертає увагу, що обвинувачений має: подяку від особового складу в/ч НОМЕР_8 , подяку від імені особового складу НОМЕР_9 ОМБр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в/ч НОМЕР_10 , подяку від імені особового складу НОМЕР_11 окремої механізованої бригади.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Значна роль покарання у боротьбі зі злочинністю не повинна сприйматися як підстава для того, щоб зробити жорстокішим покарання. У багатьох випадках жорстокість покарання переконує винного в його несправедливості, робить самого засудженого більш жорстоким, породжує в його свідомості почуття образи, неповаги до суспільства, держави, її законів. Тому значення покарання в боротьбі зі злочинністю визначається не його жорстокістю, а неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю його застосування за кожний вчинений злочин. Роль і значення покарання багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. У кожному конкретному випадку суд повинен призначити покарання з дотриманням вимог і положень ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Воно має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Закон чітко визначає такі цілі покарання, як: кара як відплата засудженому за вчинений злочин; виправлення засудженого; запобігання вчиненню нових злочинів самим засудженим; запобігання вчиненню нових злочинів з боку інших осіб.

Покарання завжди має призначатися з додержанням двох важливих напрямків, властивих каральній політиці держави: застосування суворих покарань до рецидивістів і осіб, що вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, а також до організаторів і активних учасників організованих злочинних угрупувань; застосування покарань, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, і навіть звільнення від відбування покарання осіб, що вчинили вперше злочини невеликої або середньої тяжкості. Поєднання цих напрямків знайшло відображення у чинному КК України і має бути реалізовано в діяльності судових органів.

Передбачені в законі інші заходи реагування держави на злочини, зокрема, звільнення від покарання або його відбування на підставі ст. ст. 74, 75, 83, 84 є винятковим із загального правила і тому припустимі лише за наявності достатніх для цього підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням можливе при призначенні таких основних покарань, як виправні роботи службові обмеження для військовослужбовців, обмеження волі або позбавлення волі за умови визначення його на строк не більше п`яти років. Однак призначення одного із зазначених покарань само по собі не вирішує питання про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Для його застосування потрібно встановити достатню для цього підставу. У ст. 75 КК України відсутнє чітке визначення такої підстави, але її зміст надає суду можливість конкретизувати її залежно від обставин справи. У ній зазначено, що звільнення від відбування покарання з випробуванням допустиме тоді, коли суд дійде висновку, що, виходячи із тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин, виправлення засудженого можливе без відбування покарання. Тому суду завжди потрібно детально з`ясувати фактичну тяжкість такого діяння, особу винного та інші обставини справи.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Також колегія суддів враховує і те, що у обвинуваченого ОСОБА_8 є постійне місце проживання та вагітна дружина.

Таким чином, враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про те, що хоча ОСОБА_8 і вчинив тяжкий злочин, але з огляду на сімейні обставини обвинуваченого та допомогу державі, яку він надає, це свідчить про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Тож, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону України, та ОСОБА_8 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприйняття розкриттю кримінального правопорушення, призначене судом першої інстанції покарання є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 411, 412, 414 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2025 року за ч. 1 ст. 263 КК України відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4