Справа №766/4888/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0000198 від 29.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Секретарка Кривоозерського району Миколаївської області, громадянка України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 10.04.1998 Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області, яка не є депутатом ради будь-якого рівня, раніше не судима, на утриманні неповнолітніх дітей не має, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, -

встановив:

I.Формулюання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів, у період з 23 по 27 вересня 2022 прийняла участь у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, зокрема здійснила подворовий обхід жителів с. Кізомис, Херсонського району Херсонської області з метою їх залучення до голосування щодо входження Херсонської області у склад РФ.

У подальшому після проведення подворового обходу в с. Кізомис, перебуваючи у приміщенні Велетенської загальноосвітній школи І-ІІІ ступенів Білозерської селищної ради Херсонської області, розташованої за адресою: Херсонська область Херсонський район, с. Велетенське, вул. Центральна, 23А, ОСОБА_5 приймала участь у роботі виборчої комісії.

Під час проведення незаконного референдуму ОСОБА_5 пропонувала мешканцям с. Кізомис та с. Велетенське Херсонського району Херсонської області, проголосувати шляхом поставлення відповідних відміток у бюлетені, надавала бюлетені особам, які виявили бажання проголосувати, вела облік громадян по списку, які приймали участь у референдумі та голосували під час його проведення, а також вживала заходів до пошуку та залучення транспортних засобів та водіїв для забезпечення діяльності дільничної виборчої комісії; агітувала про необхідність проведення так званого «референдуму», здійснювала інші дії, направлені на участь у проведенні незаконного референдуму.

Такі незаконні та неправомірні дії ОСОБА_5 сприяли визнанню Російською Федерацією незаконного референдуму таким, що відбувся та незаконного приєднання територій Херсонської області до її складу.

II.Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченої, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року було призначено підготовче судове засідання.

Судом від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченої, було проведено судові засідання: 25.04.2024 року, 27.05.2024 року, 04.06.2024 року, 17.06.2024 року, 20.06.2024 року та 10.07.2024 року.

Про всі зазначені вище судові засідання обвинувачена повідомлялась про судовий розгляд кримінального провадження стосовно неї та мала можливість прибути до суду та скористатись своїм правом на вільний вибір захисника, користуватись своїми правами та подати до суду будь-які клопотання чи заяви.

Зазначеною можливістю, наданою судом, обвинувачена ОСОБА_5 не скористалась.

Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.

При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 2 ст.297-1КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст. 111-1 КК України, за якою, висунуто обвинувачення ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченої ОСОБА_5 до призначених судових засідань опублікуванні у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_5 були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 на цей час перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Водночас, незважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_5 протягом тривалого часу на території України, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останньої за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.

З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченої, водночас є мотивовані підстави стверджувати, що обвинувачена була обізнана щодо судового провадження ще на стадії проведення судом підготовчих дій.

Щодо забезпечення права на захист.

Відповідно до ч.2 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Разом з цим, стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст.52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченої.

З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 10 липня 2024 року клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000198 від 29.02.2024 року висунуте щодо злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, тобто того, який входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Ухвалою суду від 09.09.2024 року був призначений судовий розгляд з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 31, 314-316 КПК України.

Разом з цим, за період часу з 02.04.2024 року (ухвали про призначення підготовчого судового засідання) та до виходу суду до нарадчої кімнати 26.05.2025 року, інформація, яка стосувалася всіх призначених судових засідань, своєчасно публікувалася та була доступною через офіційний веб-сайт суду та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження.

Підсумовуючи, суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового розгляду за спеціальною процедурою «in absentia», судом виконані та дотримані у повному обсязі.

III. Позиція сторін кримінального провадження.

Прокурор в ході судових дебатів висловила позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину. Просила визнати обвинувачену ОСОБА_5 винною та призначити покарання за ч. 5 ст. 111-1 КК України у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління чи місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною із виборчим процесом та процесом референдуму строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна.

Захисник в судових дебатах зазначила, що наявність в діях обвинуваченої ознак кримінального правопорушення, яке їй ставиться у провину, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Просила виправдати ОСОБА_5

IV. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.03.2024 року (справа 766/3319/24, н/п № 1-кс/766/1966/24), по даному кримінальному провадженню здійснювалося спеціальне досудове розслідування.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні поставленого їй у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, таких як:

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.11.2023 зі свідком ОСОБА_6 , відповідно до якого свідок за сукупністю ознак зовнішності: короткий, кучерявий, білявий волос по плечі, тонкі губи, очі, впізнала на фото № 3 ОСОБА_5 , як жінку, з якою знайома з шкільного віку, яку знає як мешканку с. Велетенське та яка під час окупації проводила референдум;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2023 зі свідком ОСОБА_7 , відповідно до якого свідок за сукупністю ознак зовнішності: колір волосся, ніс, очі, впізнала на фото № 3 ОСОБА_5 , як жінку, яку знає як мешканку с. Велетенське та яка під час окупації займала посаду голови с.Кизомис та с.Велетенське;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2023 зі свідком ОСОБА_8 , відповідно до якого свідок за сукупністю ознак зовнішності: маленький зріст, довжина волосся, тонкі губи, очі, впізнав на фото № 3 ОСОБА_5 , як жінку, з якою знайомий з дитинства та яка під час окупації займала посаду старости с.Велетенське та с.Кізомис;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2023 зі свідком ОСОБА_9 , відповідно до якого свідок за сукупністю ознак зовнішності: зачіска, ніс, губи, очі, впізнав на фото № 3 ОСОБА_5 , як жінку, з якою знайомий з шкільних часів та яка під час окупації займала посаду голови сільської ради с.Велетенське;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.10.2023 зі свідком ОСОБА_10 , відповідно до якого свідок за сукупністю ознак зовнішності: волосся, очі, впізнала на фото № 3 ОСОБА_5 , як жінку, з якою мешкала в одному селі та яка під час окупації була головою сільської ради с.Кизомис та с.Велетенське;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.10.2023 зі свідком ОСОБА_11 , відповідно до якого свідок за сукупністю ознак зовнішності: світлого кольору волосся, ніс, губи впізнала на фото № 3 ОСОБА_5 , як жінку, яка пропонувала їй прийняти участь у референдумі під час окупації с.Велетенське та с.Кізомис;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.11.2023 зі свідком ОСОБА_12 , відповідно до якого свідок за сукупність ознак: світловолоса, круглолиця, прямий ніс, коротке волосся, впізнала на фото № 3 ОСОБА_5 , як мешканку с. Велетенське, яка під час окупації була сільською головою від окупаційної влади;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.12.2023 зі свідком ОСОБА_13 , відповідно до якого свідок за сукупністю ознак зовнішності: світле волосся, вузькі губи, світле обличчя, впізнала на фото № 3 ОСОБА_5 , як мешканку с.Велетенське та яка під час окупації очолювала референдум та займалась активною діяльністю по співпраці з Російською Федерацією;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2024 зі свідком ОСОБА_14 , відповідно до якого свідок за сукупність ознак: зачіска, тонкі губи, виразні очі, тонкі брови, впізнав на фото № 3 ОСОБА_5 , як жительку с. Велетенське, яка під час тимчасової окупації проводила незаконний референдум.

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2024 зі свідком ОСОБА_15 , відповідно до якого свідок за сукупність ознак: коротка стрижка, тонкі губи, впізнав на фото № 3 ОСОБА_5 , як жительку с. Велетенське, з якою він «пересікався» не один раз та яка носила коробочку для голосування на т.з. референдумі.

Також вина обвинуваченої ОСОБА_5 підтверджуюся наступними показами свідків,допитаних в ході судового засідання:

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , пояснив, що на час окупації с.Кізомис Херсонської області, він проживав у вказаному селі, де у вересні 2022 року проводився референдум. ОСОБА_5 проживала у сусідньому селі, але вони були знайомі. Одного дня, під час референдуму, перебуваючи поруч із магазином, він бачив, як ОСОБА_5 ходила із якоюсь жінкою по селу, тримаючи у руках коробку. На запитання ОСОБА_5 чи буде він приймати участь у голосуванні, свідок відмовив. Також свідок зазначив, що на вигляд обвинувачена була усміхнена і задоволена.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , пояснила, що під час окупації проживала у своєму с.Кізомис, а ОСОБА_5 , з якою вони були знайомі у сусідньому селі. Зустрівши одного дня обвинувачену, свідок погодилась на її пропозицію прийняти участь у референдумі у вересні 2022 року, проведення якого планувалось у с.Кізомис та у с.Велетенське. Безпосередньо свідок приймала участь у референдумі два дні в с.Кізомис. При цьому ОСОБА_5 зателефонувала їй і повідомила на яку зупинку підійти, щоб поїхати машиною. Під час референдуму вони ходили різними вулицями, але кожна мала при собі бюлетені. Всі зібрані бюлетені за день вона віддала ОСОБА_5 , отримавши пізніше в м.Херсоні за виконану роботу 40 000 російських рублів. Також свідок пояснила, що під час проведення першого дня референдуму вони із ОСОБА_5 ходили самостійно, а на другий день їх супроводжували 4 військових.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , пояснила, що знає ОСОБА_5 , як мешканку сусіднього села. Також з розповідей односельчан їй відомо, що ОСОБА_5 приймала участь у проведенні референдуму, який проходив в с.Кізомис недалеко від магазину «Дніпро». В день рефрендуму на місце приїхали 2 машини, в яких були цивільні росіяни і військові також, окрім них в машин були ОСОБА_5 та ОСОБА_18 . По виході із машини коробку в руках, зі слів сельчан знає, що то була коробка для референдуму.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , вказала, що знає обвинувачену як односельчанку та маму своєї колишньої учениці. Також свідок пояснила, що під час окупації проживала в с.Кізомис, де ОСОБА_5 під час окупації займала посаду сторости села. Свідок, крім іншого, зазначила, що одного разу прийшла до школи, як вчитель, щоб забрати власні речі, однак була повідомлена, що школа закрита, а ключі знаходяться у ОСОБА_5 , з якою під час окупації свідок бачилась один раз і та поводила себе спокійно.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , пояснив, що під час окупації проживав у с.Кізомис, де в кінці вересня 2022 року проводився референдум. Одного дня у с.Велетенському, біля магазину він зустрів ОСОБА_5 і інших мешканців села. Поруч із ними на столі стояла коробка і він бачив як роздавали якісь листівки, потім дізнався, що ОСОБА_5 роздавала бюлетені.

Зазначені докази та покази свідків, у сукупності та взаємозв`язку між собою, поза розумним сумнівом свідчать, що такі незаконні та неправомірні дії ОСОБА_5 сприяли визнанню російською федерацією незаконного референдуму таким, що відбувся та незаконного приєднання територій Херсонської області до її складу.

V.Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими встановлені судом обставини та винність ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення. Суд сприймає як належні та достатні докази показання свідків, допитаних в судовому засіданні, оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка їх вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Судом також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовив чи міг обмовити обвинувачену. Крім того, свідки були у встановленому КПК України порядку приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинувачену винною у пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.

Таким чином, дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині, кваліфікація її дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 :

- ч. 5 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, а саме участь громадянина України у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

VI. Призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчиненого злочину, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на вище наведене, суд вважає за можливе застосовувати щодо обвинуваченої покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченою злочину проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винної, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченої, дають підстави для призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із забороною обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг та з конфіскацією всього належного їй майна, й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування більш м`якого покарання, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи винної.

Суд приходить до висновку, що ізоляція ОСОБА_5 шляхом позбавлення волі, відповідає вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари і буде відповідати меті покарання, закріпленій ст. ст. 50, 65 КК України, а також забезпечить мету покарання у виді виправлення засудженої та запобігання вчинення нею нових злочинів. Підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75КК України, відсутні.

VІI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 372-374, 376, 615 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління чи місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною із виборчим процесом та процесом референдуму на строк 15 (п`ятнадцять) років, із конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління чи місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною із виборчим процесом та процесом референдуму рахувати з моменту відбуття ОСОБА_5 основного покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.03.2024 залишити без змін до затримання ОСОБА_5 та приведення вироку до виконання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення вручити прокурору, захиснику та направити на адресу обвинуваченого.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

СуддяОСОБА_1