Провадження №11-сс/801/516/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного

у режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави, в кримінальному провадженні № 0000399 від 22.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області віл 24.06.2025 до підозрюваного ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави, строком на 60 діб, у кримінальному провадженні № 0000399, внесеному до ЄРДР 22.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 463-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Так, не погодившись із даною ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області віл 24.06.2025, захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області віл 24.06.2025, та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2025 року про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм кримінального процесуального закону та не відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Стороною обвинувачення не доведено, що існують об`єктивні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які могли б бути підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу. Відсутні докази того, що підозрюваний буде переховуватись від слідства, незаконно впливати на потерпілих, свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Більше того, не надано доказів наявності жодного з ризиків, вказаних у клопотанні слідчого.

Ухвала не містить належної оцінки особи підозрюваного, його соціальних зав`язків, наявності постійного місця проживання, стану здоров`я та інших обставин, які свідчать про відсутність необхідності в триманні під вартою. Крім того, судом першої інстанції не були розглянуті можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як цілодобовий домашній арешт або особисте зобов`язання.

Судом першої інстанції також не враховано, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, не ухилявся від органів досудового розслідування, раніше не судимий, утримує матір та перебуває в соціальних зв`язках. Станом на момент ухвалення рішення слідчим суддею відсутні будь-які нові обставини, які б виправдовували тримання особи під вартою.

Таким чином, ухвала Вінницького міського суду не ґрунтується на належних доказах та підлягає скасуванню, а до ОСОБА_8 має бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Колегія суддів, вислухавши думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу задовільнити, скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області віл 24.06.2025 та постановити нову, у якій обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, позицію прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 слід задовільнити частково, з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення є законним, якщо його ухвалено з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону; обґрунтованим якщо воно постановлене на підставі всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, підтвердженого допустимими доказами; та вмотивованим коли у ньому наведено логічне і послідовне пояснення прийнятого рішення, оцінку доводів сторін, мотиви відхилення чи прийняття доказів.

Відповідно до ст. 407 КПК України, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення виключно в межах апеляційної скарги та доводів, викладених у ній, якщо інше не передбачено законом.

На підставі ст. 419 КПК України, ухвала апеляційного суду має містити належне обґрунтування прийнятого рішення, з викладенням мотивів, оцінкою доводів апеляційної скарги, посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду, а також поясненням, чому саме ці докази були прийняті чи відхилені.

Оскільки кожна кримінальна справа має унікальні фактичні обставини, суд не має права діяти за шаблоном чи формально, а зобов`язаний ухвалювати рішення, які є персоніфікованими, із врахуванням індивідуальних особливостей справи, конкретного обвинуваченого та специфіки доводів сторін у межах відповідного провадження.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів судової справи було встановлено, що на даний момент проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000399 від 22.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Так, стало відомо, що 22.06.2025 близько 11.00 год., у с. Юзвин по вул. Вінницька, Якушинецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області, під час здійснення поховальних заходів загиблого українського військовослужбовця, місцевими жителями прокладено живий коридор в знак його вічної пам`яті та шани, який мужньо боровся за незалежність та кордони України, виконуючи бойові завдання та який загинув, забезпечуючи оборону національної безпеки України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

У цей час, ОСОБА_8 , будучи проросійсько-налаштованою особою, що підтримує агресивну політику російської федерації в розв?язанні війни та в збройній агресії проти українського народу, перебуваючи на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , будучи громадянином України, цинічно та привселюдно обгорнув своє тіло прапором країни-агресора та голосно, щоб його почуло якомога більше людей, викрикував фрази «слава расії», демонструючи в такий спосіб, що підтримує російську агресію відносно України та що він вважає себе громадянином російської федерації, чим здійснив виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, зокрема представників збройних формувань.

Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, тобто виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої проти України, розпочату у 2014 році.

Окрім того, 22.06.2025 у період часу з 17:26 год. по 20:24 год. на підставі повідомлення про злочин, що надійшов по спеціальній лінії «102», працівниками відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області спільно із працівниками Служби безпеки України та Роти Поліції Особливого Призначення у Вінницькій області, які являються працівниками правоохоронних органів, під час виконання своїх службових обов?язків, прибули для проведення слідчих дій - невідкладного обшуку на території домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , де з працівником СБУ та між ОСОБА_8 відбулась розмова, в ході якої встановлено, що ОСОБА_8 , категорично заперечував факт нападу російської федерації на Україну та зазначив, що територія України являється російською землею, посилавшись на минулу історію походження держави України та те, що росія мала право розпочинати військові дії проти України, чим здійснив виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, зокрема представників збройних формувань російської федерації.

Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ц. 3 ст. 436-9 КК України тобто виправловування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчинена повторно.

22.06.2025 о 17:30 год. ОСОБА_8 затримано, в порядку ст. 208 КПК України, та 23.06.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

24.06.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчинена повторно.

Вина підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться наступними зібраними доказами, які перебувають в кримінальному провадженні, зокрема: рапортом реєстрації від 22.06.2025; протоколом обшуку; протоколом затримання; протоколом огляду відеозапису; поясненням ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; рапортом слідчого.

Підставою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , є наявність обгрунтованої підозри та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

?переховування підозрюваного від органу досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна або без такої, та те, що ОСОБА_8 , неодноразово у грубій формі зазначав, що не бажає проживати на території України скільки вважає себе громадянином російської федерації, бажає виїхати туди та там проживати;

?продовження своєї злочинної діяльності, оскільки в ході проведення слідчих дій викрикував фрази зі змістом підтримки агресії російської федерації по загарбницьких діях відносно України, у зв?язку з чим, будучи на волі ОСОБА_8 зможе продовжувати викрикувати гасла з приводу підтримки загарбницьких дій російської федерації відносно України, що може призвести до підриву національної безпеки України під час військового стану;

?незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки, згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому, ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності, так як останній особисто з ними знайомий та проживає в одному населеному пункті.

А тому, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя Вінницького міського суду вірно обрав підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не містить переконливих доводів щодо наявності підстав для скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2025 року в частині обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України, яке є тяжким за правовою кваліфікацією та становить підвищену суспільну небезпеку. Характер обвинувачення, а також дані про особу підозрюваного в сукупності дають підстави вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема ризик впливу на свідків, знищення доказів або ухилення від слідства та суду.

Крім того, матеріали кримінального провадження свідчать про наявність обґрунтованого ризику впливу підозрюваного ОСОБА_8 на свідків, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин справи. Зокрема, допитані особи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 перебувають у колі знайомств або соціальних зв`язків підозрюваного, що підтверджується їх проживанням в одному населеному пункті, а також особистими контактами з ним.

З огляду на зазначене, у разі перебування ОСОБА_8 на волі, він може вплинути на їх поведінку з метою зміни або спотворення показань на свою користь, зокрема шляхом психологічного тиску, залякування, переконування або спонукання до відмови від дачі показань.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримуються усно в судовому засіданні, забезпечення свободи волевиявлення свідків є критично важливим для ефективного здійснення правосуддя.

Більше того, наявні реальні підозри вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може умисно ухилитися від досудового розслідування або суду, зокрема шляхом виїзду за межі України. В матеріалах кримінального провадження містяться дані про неодноразові висловлювання ОСОБА_8 щодо його неприйняття державного устрою України, заперечення легітимності її територіальної цілісності та бажання виїхати до російської федерації, яку він відкрито визнає своєю батьківщиною. Ці заяви зафіксовано в рапорті слідчого та підтверджуються показаннями свідків. Ураховуючи, що російська федерація є державою-агресором та не здійснює належного співробітництва з Україною в частині екстрадиції осіб, які вчинили злочини проти національної безпеки чи в контексті збройної агресії, виїзд ОСОБА_8 на її територію фактично унеможливить забезпечення його участі у кримінальному провадженні.

Таким чином, ризик переховування підозрюваного є реальним і достатньо обґрунтованим, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй усталеній практиці визнає, що ризик втечі особи є допустимою та достатньою підставою для обрання тримання під вартою відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у справі «Мацнеттер проти Австрії» (заява № 2178/64) Суд зазначив, що обґрунтоване побоювання, що обвинувачений ухилятиметься від правосуддя, становить законну підставу для тримання під вартою.

Аналогічна позиція викладена у справі «Вемхофф проти Німеччини» (заява № 2122/64), де ЄСПЛ підкреслив, що при оцінці ризику втечі суди можуть враховувати політичний контекст, громадянство іншої держави, а також відсутність ефективного міжнародного співробітництва у сфері екстрадиції.

У контексті цієї справи ОСОБА_8 не лише відкрито визнає свою лояльність до російської федерації, а й висловлює бажання виїхати на її територію, що, з огляду на відсутність міждержавної співпраці між Україною та російською федерацією у питаннях екстрадиції, обґрунтовано вказує на високий ризик ухилення підозрюваного від правосуддя.

Водночас, зменшення розміру застави є необхідним і обґрунтованим з огляду на майновий стан підозрюваного та принцип справедливості й пропорційності.

Верховний Суд у постанові № 991/3182/24 від 24.04.2024 зазначив, що зміна обставин справи зокрема етап провадження, належна процесуальна поведінка та зменшення кількості ризиків може бути підставою для зменшення застави приблизно на 20%, якщо така сума продовжує виконувати стримуючу функцію і не є надмірною.

Національна практика також підтверджує, що занадто високий розмір застави, при якому особа фактично не має можливості вийти під заставу, порушує презумпцію невинуватості і перетворює заставу на приховану форму тримання під вартою. Згідно з українським законодавством (ст. 182 КПК), розмір застави при тяжких злочинах має корелювати з майновим станом особи, і лише у виняткових випадках може перевищувати законні межі.

З позиції Європейського суду, сума застави повинна бути індивідуалізованою: вона має враховувати матеріальні можливості підозрюваного і бути пояснена в ухвалі. Навпаки, коли суд встановлює, що підозрюваний не зможе її сплатити, або така застава є надмірною, вона не виконує свою превентивну функцію й має бути переглянута або замінена альтернативним заходом.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що при визначенні розміру застави слідчий суддя не повною мірою врахував майновий стан підозрюваного та його близьких осіб, що підтверджується долученими до апеляційної скарги довідками та письмовими поясненнями. Практика Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі «Бєляєв проти України», заява № 4494/07) також вимагає врахування реальної платоспроможності особи при визначенні суми застави, аби забезпечити ефективність альтернативного заходу без дискримінації за фінансовою ознакою.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є доцільним та обґрунтованим, однак розмір застави, визначений слідчим суддею, підлягає зменшенню до суми, що буде співмірною з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, враховуючи конкретні обставини справи та майновий стан.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовільнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2025, - скасувати.

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_17 задовільнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів, до 20.08.2025 включно.

Одночасно визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

?прибувати до слідчого та/або прокурора за першою вимогою;

?не відлучатись з населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

?утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4