КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/965/2024 Категорія: ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України
ЄУН: 756/6061/16-к Головуючий суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0004388, внесеного до ЄРДР 20 травня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України, за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2022 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Краснодон Луганської області, громадянки України, директора ТОВ «Столичний центр бронювання», заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України,

визнана невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України, та виправдана з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що в її діянні є склади вказаних кримінальних правопорушень.

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, громадянина України, юриста ТОВ «Столичний центр бронювання», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190 КК України,

визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України, та виправданий з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що в його діянні є склад вказаного кримінального правопорушення,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_10

ОСОБА_11

представника потерпілого ОСОБА_12

захисників ОСОБА_13

ОСОБА_14

обвинувачених ОСОБА_7

ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

Як зазначено у вироку, відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні за № 0004388 від 20 травня 2015 року, складеного слідчим СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_15 16 січня 2016 року та затвердженого 16 січня 2016 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_16 , ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вона в період часу з 08.35 год. 16 вересня 2014 року по 13.23 год. 15 жовтня 2014 року, перебуваючи у приміщенні офісу НОМЕР_30 за адресою: місто Київ, вул. Прирічна, 25-А, умисно, з корисливих спонукань, шляхом обману, порушуючи умови договору еквайрингу № 51-18-05/1806 з ПАТ КБ «Правекс Банк», за допомогою проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, надала невстановленій особі засоби для зняття грошових коштів із карток Міжнародної Платіжної Системи, чим завдала ПАТ КБ «Правекс Банк» матеріальних збитків у розмірі 5 945 307, 00 гривень.

Крім цього, згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 в період часу з 16 вересня 2014 року по 15 жовтня 2014 року у приміщенні офісу НОМЕР_30 за адресою: місто Київ, вул. Прирічна, 25-А, зберігала та використовувала 21 підроблений документ на переказ, а саме кредитні картки банку U.S. Bank National Association - Credit та 26 підроблених документів на переказ, а саме кредитні картки банку ВМО Harris Bank N.A. для здійснення незаконних платіжних операцій з використанням наявної в неї інформації клієнтів іноземних банків.

Дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення кваліфіковано як надання засобів для заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинене в особливо великих розмірах, та зберігання і використання підроблених документів на переказ, тобто, одним формулюванням ОСОБА_7 висунуто обвинувачення у вчиненні нею трьох різних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.3 ст.190, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України.

Відповідно до вищевказаного обвинувального акта обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_7 , не встановлено.

Потерпілим від всіх трьох інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст.190, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України, органом досудового слідства визнано ПАТ КБ «Правекс Банк» (), якому переліченими вище злочинами завдано матеріальної шкоди на суму 5 945 307, 00 гривень.

Під час досудового розслідування потерпілим цивільний позов у кримінальному провадженні не був заявлений. Процесуальні витрати під час досудового розслідування були відсутні.

Відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0007635 від 5 вересня 2015 року, складеного слідчим СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_17 25 вересня 2017 року та затвердженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_18 того ж дня 25 вересня 2017 року, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він, перебуваючи у приміщенні офісу НОМЕР_30 за адресою: місто Київ, вул. Прирічна, 25-А, 16 вересня 2014 року о 08.35 год., маючи умисел на пособництво у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 (обвинувальний акт відносно якої направлено до Оболонського районного суду міста Києва), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, з корисливих мотивів, порушуючи умови договору, надав невстановленій особі POS-термінал ПАТ КБ «Правекс Банк», за допомогою якого невстановлена особа, використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_31, а саме використовуючи функцію ручного вводу POS-терміналу без присутності користувача картки, перерахувала грошові кошти у сумі 57442 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ТОВ «Столичний центр бронювання» () в ПАТ КБ «Правекс Банк».

Крім того, ОСОБА_8 , перебуваючи у тому ж місці, маючи той же злочинний умисел на пособництво у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, діючи також за попередньою змовою з ОСОБА_8 (обвинувальний акт відносно якої направлено до Оболонського районного суду міста Києва), повторно, з корисливих мотивів, таким же самим шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, порушуючи умови договору, надав невстановленій особі POS-термінал ПАТ КБ «Правекс-Банк», яка без присутності користувача картки перерахувала грошові кошти на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий TOB «Столичний центр бронювання» () в ПАТ КБ «Правекс Банк»:

- 17 вересня 2014 року о 08.52 год.,використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_2 , перерахувала грошові кошти у сумі 49500 грн.;

- 17 вересня 2014 року о 09.17 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_32 перерахувала грошові кошти у сумі 44660 грн.;

- 17 вересня 2014 року о 10.41 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_3 , перерахувала грошові кошти у сумі 24300 грн.;

- 18 вересня 2014 року о 13.53 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_2 , перерахувала грошові кошти у сумі 24750 грн.;

- 18 вересня 2014 року о 14.42 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_4 , перерахувала грошові кошти у сумі 25900 грн.;

- 18 вересня 2014 року о 16.18 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_5 , перерахувала грошові кошти у сумі 21930 грн.;

- 18 вересня 2014 року о 16.20 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_6 , перерахувала грошові кошти у сумі 21930 грн.;

- 18 вересня 2014 року о 16.22 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_7 , перерахувала грошові кошти у сумі 21930 грн.;

- 18 вересня 2014 року о 17.24 год. використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_33, перерахувала грошові кошти у сумі 48500 грн.;

- 18 вересня 2014 року о 17.40 год., використовуючи картку МПС Master Card |№ НОМЕР_8 , перерахувала грошові кошти у сумі 34500 грн.;

- 19 вересня 2014 року oб 11.28 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_9 , перерахувала грошові кошти у сумі 35600 грн.;

- 19 вересня 2014 року о 21.05 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_10 , перерахувала грошові кошти у сумі 23200 грн.;

- 19 вересня 2014 року о 21.08 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_11 , перерахувала грошові кошти у сумі 23200 грн.;

- 19 вересня 2014 року о 21.10 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_12 , перерахувала грошові кошти у сумі 23200 грн.;

- 19 вересня 2014 року о 21.12 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_13 , перерахувала грошові кошти у сумі 23200 грн.;

- 19 вересня 2014 року о 21.25 год., з використанням картки МПС Master Card № НОМЕР_14, перерахувала грошові кошти у сумі 32350 грн.;

- 19 вересня 2014 року о 21.27 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_14 , перерахувала грошові кошти у сумі 32350 грн.;

- 22 вересня 2014 року о 13.49 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_15 , перерахувала грошові кошти у| сумі 21930 грн.;

- 22 вересня 2014 року о 13.55 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_16 , перерахувала грошові кошти у сумі 38080 грн.;

- 22 вересня 2014 року о 13.58 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_17 , перерахувала грошові кошти у сумі 38080 грн.;

- 22 вересня 2014 року о 14.07 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_18 , перерахувала грошові кошти у сумі 26350 грн.;

- 22 вересня 2014 року о 14.28 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_19 , перерахувала грошові кошти сумі 13125 грн.;

- 22 вересня 2014 року о 14.30 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_20 , перерахувала грошові кошти у сумі 13125 грн.;

- 22 вересня 2014 року о 14.33 год. використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_34, перерахувала грошові кошти у сумі 13125 грн.:

- 22 вересня 2014 року о 14.35 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_21 , перерахувала грошові кошти у сумі 13125 грн.;

- 22 вересня 2014 року о 14.37 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_22 , перерахувала грошові кошти у сумі 13125 грн.;

- 22 вересня 2014 року о 15.58 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_23 , перерахувала грошові кошти у сумі 26590 грн.;

- 22 вересня 2014 року о 17.34 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_24 , перерахувала грошові кошти у сумі 30450 грн.;

- 23 вересня 2014 року о 15.58 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_35, перерахувала грошові кошти у сумі 166320 грн.;

- 23 вересня 2014 року о 16.11 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_25, перерахувала грошові кошти у сумі 24300 грн.;

- 23 вересня 2014 року о 17.19 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_36, перерахувала грошові кошти у сумі 19260 грн.;

- 23 вересня 2014 року о 17.27 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_37, перерахувала грошові кошти у сумі 44280 грн.;

- 23 вересня 2014 року о 20.42 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_38, перерахувала грошові кошти у сумі 36960 грн.;

- 23 вересня 2014 року о 20.48 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_39, перерахувала грошові кошти у сумі 36960 грн.;

- 24 вересня 2014 року о 16.52 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні офісу НОМЕР_30 за адресою: місто Київ, використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_25 , перерахував грошові кошти у сумі 28490 грн.;

- 24 вересня 2014 року о 16.57 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_39, перерахувала грошові кошти у сумі 36960 грн.;

- 23 вересня 2014 року о 20.46 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_25, перерахувала грошові кошти у сумі 99700 грн.;

- 24 вересня 2014 року о 17.03 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_36, перерахувала грошові кошти у сумі 19790 грн.;

- 24 вересня 2014 року о 17.23 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_36, перерахувала грошові кошти у сумі 33000 грн.;

- 24 вересня 2014 року о 17.50 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_36, перерахувала грошові кошти у сумі 48500 грн.;

- 25 вересня 2014 року о 17.09 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_36, перерахувала грошові кошти у сумі 69750 грн.;

- 25 вересня 2014 року о 17.14 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_36, перерахувала грошові кошти у сумі 46440 грн.;

- 25 вересня 2014 року о 17.19 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_37, перерахувала грошові кошти у сумі 42300 грн.;

- 26 вересня 2014 року о 09.40 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_40, перерахувала грошові кошти у сумі 23500 грн.;

- 26 вересня 2014 року о 09.58 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_35, перерахувала грошові кошти у сумі 41580 грн.;

- 26 вересня 2014 року о 12.38 год. використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_37, перерахувала грошові кошти у сумі 126900 грн.;

- 26 вересня 2014 року о 12.41 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_25, перерахувала грошові кошти у сумі 126900 грн.;

- 26 вересня 2014 року о 12.44 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_36, перерахувала грошові кошти у сумі 84600 грн.;

- 29 вересня 2014 року о 15.56 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_37, перерахувала грошові кошти у сумі 22500 грн.;

- 29 вересня 2014 року о 17.52 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_41, перерахувала грошові кошти у сумі 57060 грн.;

- 29 вересня 2014 року о 18.10 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_42, перерахувала грошові кошти у сумі 40500 грн.;

- 29 вересня 2014 року о 19.15 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_43, перерахувала грошові кошти у сумі 69660 грн.;

- 30 вересня 2014 року о 13.29 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_42, перерахувала грошові кошти у сумі 20700 грн.;

- 30 вересня 2014 року о 13.56 год. використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_41, перерахувала грошові кошти у сумі 13860 грн.;

- 30 вересня 2014 року о 14.16 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_44, перерахувала грошові кошти у сумі 69800 грн.;

- 30 вересня 2014 року о 14.33 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_26, перерахувала грошові кошти у сумі 48024,90 грн.;

- 30 вересня 2014 року о 15.03 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_45, перерахувала грошові кошти у сумі 50220 грн.;

- 30 вересня 2014 року о 15.19 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_42, перерахувала грошові кошти у сумі 14760 грн.;

- 30 вересня 2014 року о 15.27 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_41, перерахувала грошові кошти у сумі 24750 грн.;

- 30 вересня 2014 року о 15.29 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_26 , перерахувала грошові кошти у сумі 48510 грн.;

- 30 вересня 2014 року о 15.58 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_35, перерахувала грошові кошти у сумі 40320 грн.;

- 01 жовтня 2014 року о 14.02 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_26 , перерахувала грошові кошти у сумі 27720 грн.;

- 01 жовтня 2014 року о 14.05 год., використовуючи картку МПС Master Card № НОМЕР_26 , перерахувала грошові кошти у сумі 27720 грн.;

- 01 жовтня 2014 року о 14.40 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_36, перерахувала грошові кошти у сумі 37700 грн.;

- 01 жовтня 2014 року о 15.48 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_26, перерахувала грошові кошти у сумі 13860 грн.;

- 01 жовтня 2014 року о 16.18 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_46, перерахувала грошові кошти у сумі 23220 грн.;

- 01 жовтня 2014 року о 16.23 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_36, перерахувала грошові кошти у сумі 37710 грн.;

- 02 жовтня 2014 року о 14.04 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_47, перерахувала грошові кошти у сумі 34830 грн.;

- 02 жовтня 2014 року о 14.07 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_48, перерахувала грошові кошти у сумі 34830 грн.;

- 02 жовтня 2014 року о 14.09 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_41, перерахувала грошові кошти у сумі 13860 грн.;

- 02 жовтня 2014 року о 14.26 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_49, перерахувала грошові кошти у сумі 41580 грн.;

- 02 жовтня 2014 року о 14.29 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_50, перерахувала грошові кошти у сумі 33330 грн.;

- 02 жовтня 2014 року о 14.52 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_51, перерахувала грошові кошти у сумі 37665 грн.;

- 02 жовтня 2014 року о 15.12 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_52, перерахувала грошові кошти у сумі 23040 грн.;

- 02 жовтня 2014 року о 15.14 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_35, перерахувала грошові кошти у сумі 23040 грн.;

- 02 жовтня 2014 року о 16.07 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_53, перерахувала грошові кошти у сумі 37665 грн.;

- 03 жовтня 2014 року о 14.58 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_37, перерахувала грошові кошти у сумі 20250 грн.;

- 03 жовтня 2014 року о 15.15 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_35, перерахувала грошові кошти у сумі 46800 грн.;

- 03 жовтня 2014 року о 15.32 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_48, перерахувала грошові кошти у сумі 64800 грн.;

- 03 жовтня 2014 року о 15.37 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_47, перерахувала грошові кошти у сумі 76680 грн.;

- 03 жовтня 2014 року о 16.00 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_37, перерахувала грошові кошти у сумі 57060 грн.;

- 03 жовтня 2014 року о 17.43 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_35, перерахувала грошові кошти у сумі 69300 грн.;

- 03 жовтня 2014 року о 17.47 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_51, перерахувала грошові кошти у сумі 23220 грн.;

- 03 жовтня 2014 року о 17.50 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_35, перерахувала грошові кошти у сумі 20700 грн.;

- 03 жовтня 2014 року о 17.54 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_51, перерахувала грошові кошти у сумі 30600 грн.;

- 03 жовтня 2014 року о 18.02 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_54, перерахувала грошові кошти у сумі 21600 грн.;

- 03 жовтня 2014 року о 18.04 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_37, перерахувала грошові кошти у сумі 43020 грн.;

- 03 жовтня 2014 року о 18.12 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_37, перерахувала грошові кошти у сумі 33030 грн.;

- 06 жовтня 2014 року о 13.53 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_37, перерахувала грошові кошти у сумі 123210 грн.;

- 06 жовтня 2014 року о 13.58 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_37, перерахувала грошові кошти у сумі 41580 грн.;

- 06 жовтня 2014 року о 14.01 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_48, перерахувала грошові кошти у сумі 41580 грн.;

- 06 жовтня 2014 року о 14.04 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_47, перерахувала грошові кошти у сумі 16110 грн.;

- 06 жовтня 2014 року о 16.56 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_48, перерахувала грошові кошти у сумі 53730 грн.;

- 06 жовтня 2014 року о 17.22 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_47, перерахувала грошові кошти у сумі 215640 грн.;

- 07 жовтня 2014 року о 15.06 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_47, перерахувала грошові кошти у сумі 129600 грн.;

- 07 жовтня 2014 року о 15.08 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_47, перерахувала грошові кошти у сумі 41580 грн.;

- 07 жовтня 2014 року о 15.15 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_47, перерахувала грошові кошти у сумі 19170 грн.;

- 07 жовтня 2014 року о 15.19 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_47, перерахувала грошові кошти у сумі 25380 грн.;

- 07 жовтня 2014 року о 15.23 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_55, перерахувала грошові кошти у сумі 143280 грн.;

- 07 жовтня 2014 року о 18.34 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_55, перерахувала грошові кошти у сумі 118530 грн.;

- 07 жовтня 2014 року о 19.20 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_56, перерахувала грошові кошти у сумі 26910 грн.;

- 07 жовтня 2014 року о 19.22 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_56, перерахувала грошові кошти у сумі 41580 грн.;

- 08 жовтня 2014 року о 13.19 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_55, перерахувала грошові кошти у сумі 13860 грн.;

- 08 жовтня 2014 року о 13.25 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_56, перерахувала грошові кошти у сумі 23400 грн.;

- 08 жовтня 2014 року о 13.51 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_56, перерахувала грошові кошти у сумі 27720 грн.;

- 08 жовтня 2014 року о 14.40 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_56, перерахувала грошові кошти у сумі 24750 грн.;

- 08 жовтня 2014 року о 15.47 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_56, перерахувала грошові кошти у сумі 25380 грн.;

- 08 жовтня 2014 року о 15.50 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_56, перерахувала грошові кошти у сумі 40500 грн.;

- 08 жовтня 2014 року о 16.32 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_56, перерахувала грошові кошти у сумі 35100 грн.;

- 08 жовтня 2014 року о 17.07 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_56, перерахувала грошові кошти у сумі 27720 грн.;

- 09 жовтня 2014 року о 13.23 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_55, перерахувала грошові кошти у сумі 97200 грн.;

- 09 жовтня 2014 року о 13.29 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_55, перерахувала грошові кошти у сумі 144000 грн.;

- 09 жовтня 2014 року о 13.33 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_57, перерахувала грошові кошти у сумі 69300 грн.;

- 09 жовтня 2014 року о 13.36 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_57, перерахувала грошові кошти у сумі 27000 грн.;

- 09 жовтня 2014 року о 13.41 год.,використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_58, перерахувала грошові кошти у сумі 40500 грн.;

- 09 жовтня 2014 року о 13.59 год.,використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_59, перерахувала грошові кошти у сумі 28620 грн.;

- 09 жовтня 2014 року о 15.12 год.,використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_59, перерахувала грошові кошти у сумі 16200 грн.;

- 09 жовтня 2014 року о 16.27 год.,використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_60, перерахувала грошові кошти у сумі 34200 грн.;

- 10 жовтня 2014 року о 10.18 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_55, перерахувала грошові кошти у сумі 20700 грн.;

- 10 жовтня 2014 року о 10.21 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_57, перерахувала грошові кошти у сумі 27000 грн.;

- 10 жовтня 2014 року о 10.24 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_57, перерахувала грошові кошти у сумі 13860 грн.;

- 10 жовтня 2014 року об 11.10 год.,використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_61, перерахувала грошові кошти у сумі 57600 грн.;

- 10 жовтня 2014 року о 12.59 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_57, перерахувала грошові кошти у сумі 20700 грн.;

- 10 жовтня 2014 року о 13.05 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_57, перерахувала грошові кошти у сумі 23400 грн.;

- 10 жовтня 2014 року о 13.10 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_57, перерахувала грошові кошти у сумі 24840 грн.;

- 10 жовтня 2014 року о 13.16 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_62, перерахувала грошові кошти у сумі 27000 грн.;

- 10 жовтня 2014 року о 13.24 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_62, перерахувала грошові кошти у сумі 80100 грн.;

- 10 жовтня 2014 року о 13.37 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_62, перерахувала грошові кошти у сумі 37700 грн.;

- 10 жовтня 2014 року о 13.51 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_61, перерахувала грошові кошти у сумі 32310 грн.;

- 10 жовтня 2014 року о 14.14 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_61, перерахувала грошові кошти у сумі 161100 грн.;

- 10 жовтня 2014 року о 16.44 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_61, перерахувала грошові кошти у сумі 41580 грн.;

- 10 жовтня 2014 року о 16.52 год., використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_63, перерахувала грошові кошти у сумі 62100 грн.;

- 15 жовтня 2014 року об 11.26 год.,використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_55, перерахувала грошові кошти у сумі 69300 грн.;

- 15 жовтня 2014 року об 11.30 год.,використовуючи картку МПС VISA № НОМЕР_55, перерахувала грошові кошти у сумі 83700 грн.

Крім того, з 10 жовтня 2014 року до ПАТ КБ «Правекс Банк» почали надходити вхідні претензії від Міжнародної платіжної системи з повідомленням про шахрайські операції по платіжним карткам, операції по яким були здійснені ТОВ «Столичний центр бронювання». За рішенням Міжнародної платіжної системи ПАТ КБ «Правекс Банк» визнано відповідальним за здійснені операцій, та грошові кошти стягнуто на користь банків U.S. Bank National Association - Credit та BMO Harris Bank N.A. Таким чином, вказаними діями ОСОБА_8 ПАТ КБ «Правекс Банк» завдано матеріальних збитків на суму 5564966 грн. 76 коп.

Вищевказані дії ОСОБА_8 органом досудового слідства кваліфіковано як пособництво у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190 КК України.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_8 , відповідно до обвинувального акта не встановлено.

Потерпілим від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.190 КК України визнано ПАТ КБ «Правекс Банк» (), розташований за адресою: м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/2. якому переліченим вище злочином завдано матеріальної шкоди на суму 5 564 966,76 гривень.

Під час досудового розслідування потерпілим цивільний позов у кримінальному провадженні не був заявлений. Процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування склали 7043,20 грн.

Суд першої інстанції, проаналізувавши надані сторонами докази, перевіривши їх на предмет належності, допустимості та достатності, дійшов висновку про необхідність у даному об`єднаному кримінальному провадженні ухвалити виправдувальний вирок відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України відносно обох обвинувачених, оскільки не доведено належними та допустимими, а також достатніми доказами, що в діянні обвинувачених є склади тих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вони обвинувачуються.

Цивільний позов ПАТ КБ «Правекс Банк», пред`явлений до ОСОБА_7 , про стягнення з неї шкоди у розмірі 7289808,11 грн. залишений без розгляду.

Цим же вироком вирішено питання процесуальних витрат та доля речових доказів у провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій просить скасувати вирок, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції провів судовий розгляд у даному кримінальному провадженні без участі представників потерпілих, не повідомивши їх належним чином про день та час судового засідання; що наявні в матеріалах судового провадження довідки про, нібито, доставку представнику потерпілого ОСОБА_19 . SMS повідомлення про призначене судове засідання на 2 та 5 травня 2022 року, не є повідомленням особи належним чином; у матеріалах провадження відсутня заява з боку вказаної особи про її згоду для надсилання судових повісток таким чином. Крім того, прокурор вказує про відсутність даних про належне повідомлення ОСОБА_19 та ОСОБА_12 про проведення інших судових засідань. В судовому засіданні, яке відбулось 2 травня 2022 року та про яке не були повідомлені представники потерпілих, прокурор клопотав про допит свідків, і представники потерпілого не мали змогу висловитись з даного приводу. В судовому засіданні 5 травня 2022 року суд з`ясовував у сторін кримінального провадження, чи мають вони ще бажання надати будь-які докази, однак, через неповідомлення представників потерпілих, останні не мали можливості надати ще якісь дані, які вони можливо хотіли надати. 12 травня 2022 року судом завершувалась стадія судового слідства, суд перейшов до судових дебатів і ухвалив рішення. Представники потерпілих також не були повідомлені належним чином про судовий розгляд, призначений на 12 травня 2022 року. Прокурор вважає, що вказані порушення з боку суду першої інстанції є безумовною підставою для скасування вироку суду.

Також апелянт зазначає, що твердження суду про не відкриття стороною обвинувачення стороні захисту матеріалів кримінального провадження, та, як наслідок, порушення ст. 290 КПК України, що стало підставою для визнання низки доказів очевидно недопустимими, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Так, під час досудового розслідування сторона обвинувачення зверталася до слідчого судді з клопотанням обмежити строки ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, однак судом у задоволенні вказаних клопотань було відмовлено. З метою виконання ст. 290 КПК України та дотримання строків досудового розслідування стороною обвинувачення було надано стороні захисту копії матеріалів кримінального провадження. Однак, останні відмовилася їх отримувати. Вказане було зафіксоване на відео разом з підписами понятих та долучено до обвинувального акту. Проте диск з вказаним відеозаписом не був оглянутий судом та не взятий до уваги під час ухвалення рішення. Таким чином, як зазначає прокурор, сторона обвинувачення не приховувала докази від захисту та не намагалась ухилитися від виконання ст. 290 КПК України.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що визнання порушення положень ст. 290 КПК України не є безумовною підставою для визнання судом доказів недопустимими. Пункт 12 ст. 290 КПК України лише передбачає можливість суду не допускати відомості як докази. На думку апелянта, суд першої інстанції ухвалами від 2 вересня 2021 року та від 25 жовтня 2021 року явно неправильно і необґрунтовано визнав очевидно недопустимими документальні докази, надані прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_7 та відповідно ОСОБА_8 , з неможливістю їх дослідження в судовому засіданні лише з тих підстав, що вони, нібито, не були відкриті стороні захисту. Суд визнав очевидно недопустимим і заяву ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 24 квітня 2015 року про вчинення шахрайських дій та рух коштів по платіжних картках. Хоча, насправді, є підтвердження того, що дана заява про вчинення кримінального правопорушення та рух коштів по платіжних картках відкривалася стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, оскільки згідно з описом знаходилася у першому та третьому томах матеріалів досудового розслідування. Крім того, у четвертому томі знаходився протокол тимчасового доступу за ухвалою суду до документів, які знаходяться у четвертому-шостому томах матеріалів досудового розслідування, які відкривалися стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.

Прокурор стверджує, що прийняття судом ухвали про відмову у задоволенні клопотання про допит свідків сторони обвинувачення фактично позбавило можливість довести винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень. Обґрунтовуючи таке рішення, суд вказав про не відкриття стороні захисту протоколів допиту цих свідків у порядку ст. 290 КПК України. В ухвалах суд зазначав про істотні порушення права обвинувачених на захист, що було допущено при наданні доступу до матеріалів досудового розслідування. Однак суд не встановив і не зазначив в ухвалах будь-яких істотних порушень отримання доказів у передбаченому КПК України порядку.

Саме тому прокурор вважає, що суд не мав законних підстав для встановлення очевидної недопустимості доказів під час судового розгляду та визнання цих доказів недопустимими.

При цьому, на думку прокурора, судом першої інстанції порушено вимоги ст. 370 КПК України, оскільки суд першої інстанції в судовому засіданні 18 червня 2020 року уже встановив порядок дослідження доказів: допитати представників потерпілого, дослідити письмові докази сторони обвинувачення, допитати свідків, допитати обвинувачених. Однак, в подальшому безпідставно визнав очевидно недопустимими доказами письмові докази сторони обвинувачення та показання свідків сторони обвинувачення.

Також, як вказує апелянт, суд передчасно констатував факт порушення стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України без перегляду СД-диску із записом надання матеріалів досудового слідства стороні захисту, який прокурор долучив до обвинувального акту відносно ОСОБА_7 . Судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 94 КПК України, не надано належної правової оцінки доказам, зокрема, на предмет їх допустимості та належності. Суд у вироку чітко не зазначив, які факти він вважає встановленими і на підставі яких доказів. Враховуючи, що абсолютно всі письмові докази, які просив дослідити прокурор, суд визнав очевидно недопустимими доказами, суд повинен був чітко надати оцінку і тим документам, які надала сторона захисту. Проте цього зроблено не було, не перевірено, чи належним чином відкривалися стороною захисту матеріали прокурору, не з`ясовано, коли і яким чином матеріали надавалися прокурору та представникам потерпілого, чому ці матеріали не були надані після закінчення досудового розслідування. В матеріалах справи відсутні документи щодо письмового підтвердження прокурором у даному кримінальному провадженні факту надання доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Тому прокурор вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв як докази відомості, що містились у документах, наданих стороною захисту, і в подальшому обґрунтовував ними свій висновок щодо ухвалення виправдувального вироку. Крім того, сторона захисту надала незавірену копію висновку почеркознавчого дослідження від 23 вересня 2015 року, а суд незаконно її прийняв, долучив до матеріалів справи та послався на неї у вироку.

Прокурор вважає, що судом не враховано позицію представників потерпілих, які були допитаними під час судового розгляду та повідомили, що діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 банківській установі ПАТ «КБ «Правекс Банк» завдано матеріального збитку. Заяву про вчинення кримінального правопорушення до органу досудового розслідування подано саме ПАТ «КБ «Правекс Банк», у подальшому вказану банківську установу визнано потерпілою.

Вказується прокурором й на порушення судом вимог ст. 374 КПК України, оскільки суд у виправдувальному вироку виклав обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_8 органом досудового розслідування, текст якого не відповідає тому обвинуваченню, яке зазначено прокурором в обвинувальному акті. Судом у вироку було дуже скорочено текст висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, що є порушенням п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України. Виправдовуючи обвинувачених у зв`язку з недоведеністю в їх діяннях складу вказаних кримінального правопорушення, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, суд не зазначив, якої саме ознаки (елементу чи елементів) складу інкримінованих кримінальних правопорушень не доведено стороною обвинувачення; не зазначив, які факти він вважає встановленими і на підставі яких доказів. Враховуючи, що абсолютно всі письмові докази, які просив дослідити прокурор, суд визнав очевидно недопустимими доказами, прокурор вважає, що взагалі не може бути доведеною будь-яка подія, наявність будь-якого діяння обвинувачених. Тому не може бути виправдана особа на підставі недоведеності складу кримінального провадження, якщо навіть не доведено наявність будь-якого діяння у особи. З цих підстав прокурор вбачає порушення судом положень ст. 373 КПК України, оскільки у вироку наявні суперечливі підставі виправдання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що також є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою прокурора та доповненнями до неї, захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , обвинувачена ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 подализаперечення на апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просять апеляційну скаргу з доповненнями прокурора залишити без задоволення, а вирок залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишено без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3, ч. 4 ст. 190, ч.1 ст. 200 КК України, ОСОБА_8 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України, та виправдано, - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2023 року частково задоволені касаційні скарги прокурора та представника потерпілого АТ «Правекс Банк» ОСОБА_12 , ухвала Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасована та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

У постанові колегія суддів погодилась з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність істотного порушення прав потерпілого на участь у судовому розгляді, зазначивши, що прокурор в апеляційній скарзі заявив про те, що судові засідання 2, 5, 12 травня 2022 року відбулись без участі представників потерпілого, які не були належним чином повідомлені про ці судові засідання. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що про судові засідання на 2 та 5 травня 2022 року один із представників потерпілого - адвокат ОСОБА_19 був повідомлений шляхом смс-повідомлень. Крім того, в матеріалах кримінального провадження є клопотання від 30 серпня 2021 року представника потерпілого ОСОБА_12 про проведення судового засідання 1 вересня 2021 року та подальший розгляд справи за наявними матеріалами, без його участі; повністю підтримав цивільний позов та просив його задовольнити (ас. 175 т. 10). Суд апеляційної інстанції встановив, що судовий розгляд тривав значний проміжок часу, представники потерпілого давали суду першої інстанції показання, відповідали на питання учасників.

При цьому у постанові колегія суддів Верховного Суду вказала, що прокурор в апеляційній скарзі зазначав про те, що через допущені судом першої інстанції порушення представники потерпілого були позбавлені прав висловити думку щодо клопотання прокурора про допит свідків, доповнити судовий розгляд іншими доказами, заявляти клопотання, виступати в судових дебатах, і такі ж доводи прокурор та представник потерпілого виклали у своїх касаційних скаргах.

Однак, колегія суддів касаційного суду, погодившись з тим, що суд першої інстанції не у повній мірі виконав вимоги кримінального процесуального закону щодо належного повідомлення представників потерпілого про судове засідання на 12 травня 2022 року, вказала, що водночас прокурор та представник потерпілого в суді апеляційної інстанції так і не пояснили, які доповнення та які додаткові докази представник ОСОБА_12 бажав надати суду першої інстанції до закінчення судового розгляду, хоча мали таку можливість. Не надали вони таких пояснень і під час касаційного перегляду. Навпаки, представник потерпілого під час апеляційного провадження заявив про відсутність доповнень та додаткових доказів.

Разом з тим, колегія суддів вважала, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив та не проаналізував інших доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення: те, що прокурор в апеляційній скарзі вказував, зокрема, на те, що стороні захисту було забезпечено доступ до матеріалів досудового розслідування, однак, захисник та обвинувачені своїм правом не скористались, процес відкриття матеріалів та вручення обвинувального акта ОСОБА_7 був зафіксований на відеодиску, долученому до обвинувального акта. Суд апеляційної інстанції врахував повідомлення сторони захисту про те, що матеріали досудового розслідування відкриті не були, та погодився з висновком суду першої інстанції про порушення ст. 290 КПК України. Проте колегія суддів уважає такий висновок передчасним, зробленим без ретельного дослідження й аналізу матеріалів кримінального провадження, в яких наявні протоколи про надання доступу захиснику ОСОБА_13 та обвинуваченим до матеріалів досудового розслідування як стосовно ОСОБА_7 (29 вересня 2015 року шість томів), так і стосовно ОСОБА_8 (4 липня 2016 року зафіксовано відмови від ознайомлення), запис від 19 січня 2016 року прокурора на бланку розписки про отримання обвинувального акта про відмову захисника від отримання копії матеріалів справи в 12-ти томах, CD-диск, на якому, за словами прокурора, зафіксовано процес відкриття матеріалів провадження. Суд апеляційної інстанції підійшов формально й до перевірки доводів прокурора про необґрунтоване визнання доказів сторони обвинувачення очевидно недопустимими тільки з посиланням на ст. 290 КПК України, без урахування положень ст. 87 цього Кодексу, фактично обмежившись лише підтвердженням висновків суду першої інстанції. Також суд апеляційної інстанції взагалі залишив без відповіді твердження прокурора про відсутність висновків щодо обґрунтованості підстав виправдання обвинувачених.

З огляду на вищезазначене, Суд уважав, що суд апеляційної інстанції не перевірив усіх доводів апеляційної скарги прокурора, не надав на них вичерпних відповідей, не зробив усебічного аналізу обставин кримінального провадження, не дав належної оцінки за критеріями ст. 94 КПК України як кожному доказу, так і сукупності доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора та представника потерпілої особи на підтримку апеляційної скарги з доповненнями; позицію захисників та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями, підтримавши доводи, викладені у запереченнях; дослідивши за клопотанням сторін повторно докази; обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, дотримуючись вимог ст. 439 КПК України, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів вважає їх непереконливими, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо:

2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду;

3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою;

4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою;

5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання;

6) порушено правила підсудності;

7) не виконано вимоги про фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження в суді першої або апеляційної інстанції.

Таким чином, наведеними нормами закону передбачений перелік підстав, за наявності яких вирок суду підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Прокурором в апеляційній скарзі як на підставу для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції вказано про порушення прав представників потерпілих, які у встановленому законом порядку не були повідомлені про день, час та місце судового розгляду, у т.ч. і про стадію дебатів.

Однак, колегія суддів вважає вказані доводи непереконливими. За матеріалами провадження встановлено, що судовий розгляд тривав значний проміжок часу, під час проведення якого два представники потерпілого були допитані в судових засіданнях.

Більш того, від представника потерпілого ОСОБА_12 30 серпня 2021 року надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника сторони, в якому ОСОБА_12 , серед іншого, просив подальший розгляд справи проводити за матеріалами, наявними у справі, за його відсутності, додатково вказавши, що обвинувачення прокуратури та цивільний позов підтримує повністю, цивільний позов просить задовольнити у повному обсязі (ас. 175 т.10).

При цьому колегія суддів враховує, що, навіть, за наявності такого клопотання представника потерпілого ОСОБА_20 , судом застосовувались заходи для повідомлення його про день, час та місце судового розгляду на 2 та 5 травня 2022 року (ас. 58, 67 т.11), як і представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_19 повідомляв належним чином (ас. 57, 69 т.11).

Водночас колегія суддів приймає до уваги, що матеріали провадження не містять повідомлення представників потерпілих про день, час та місце судового розгляду 12 травня 2022 року. Разом з тим, згідно з даними судового засідання, проведеного 12 травня 2022 року, судом на обговорення ставилось питання про можливість продовження проведення судового розгляду за відсутності представників потерпілих, і будь-яких заперечень, у т.ч. і з боку прокурора, не було.

Окрім того, колегія суддів враховує, що відсутність представників потерпілих на стадії закінчення розгляду та під час судових дебатів, з урахуванням наданих ними показань, висловлених позицій щодо обставин інкримінованих обвинуваченим злочинів, цивільного позову, не вплинуло на законність прийнятого рішення, оскільки будь-яких додаткових показань або доказів представником потерпілого не надано і під час апеляційного розгляду, як і не зазначено останнім, яким чином порушені його права. Встановлені обставини спростовують доводи прокурора про порушення права представників потерпілої юридичної особи під час судового розгляду.

Будь-яких інших підстав, передбачених ч. 1 ст. 415 КПК України, для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції прокурором не зазначено.

З урахуванням встановлених обставин колегія суддів не вбачає підстав, передбачених законом, для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як про це просить прокурор.

Що стосується інших доводів прокурора, а саме, про наявність порушень кримінального процесуального закону, які на думку прокурора, свідчать про незаконність вироку суду та тягнуть за собою обов`язковість скасування вироку, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу та в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови від 30 травня 1997 року «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» вказав, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувачення у вироку.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка ж доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналогічну позицію займає й Європейський суд з прав людини, який, зокрема, у рішенні від 1 грудня 2008 року у справі «Мирилашвілі проти Росії» зазначив, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

Така ж гарантія збережена і у кримінальному процесуальному законі, зокрема згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд має оцінити кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону.

Згідно з наявними матеріалами обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 та обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 надійшли до Оболонського районного суду м. Києва у різний час, та за правилами ст. 35 КПК для їх розгляду були визначені різні склади суддів.

Ухвалою колегії суддів Оболонського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року відповідно до ст.ст. 217, 334 КПК кримінальні провадження об`єднані для їх сумісного розгляду та прийняття одного судового рішення (ас. 16-17 т.4).

При цьому судом першої інстанції визнана сумнівною доцільність виділення під час досудового слідства матеріалів кримінального провадження відносно співучасника (якщо співучасть дійсно мала місце), та такою, що не відповідає критеріям ст. 217 КПК України, оскільки перешкоджає встановленню фактичних обставин справи, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції обґрунтовано акцентована увага на тому, що одним формулюванням ОСОБА_7 висунуто обвинувачення у вчиненні нею трьох різних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.3 ст.190, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України (ас. 1-4 т.1). Конкретно, до якого з трьох вище перелічених кримінальних правопорушень відноситься та чи інша кваліфікуюча ознака, орган досудового розслідування не конкретизував, як не конкретизував час, місце, спосіб, мету та інші істотні обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України, відносно кожного кримінального правопорушення.

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора про те, що судом першої інстанції висунуте ОСОБА_8 обвинувачення неповно відображено у вироку, оскільки судом першої інстанції викладена суть висунутого обвинувачення, що не впливає на правильність висновків суду, викладених в оскаржуваному вироку.

Також судом першої інстанції, на думку апеляційного суду, з урахуванням положень ст. 337 КПК України, обґрунтовано врахована суттєва різниця кваліфікації дій обох обвинувачених, як і виклад обставин інкримінованих кожному з обвинувачених обставин вчинення злочинів, оскільки ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, а саме - за попередньою змовою з ОСОБА_7 . Проте, ОСОБА_7 взагалі не інкримінується така кваліфікуюча ознака, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Крім того, при кваліфікації дій ОСОБА_7 відсутня така кваліфікуюча ознака як повторність, а при кваліфікації дій ОСОБА_8 така кваліфікуюча ознака наявна; ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочину в особливо великому розмірі, а у ОСОБА_8 така кваліфікуюча ознака відсутня (ас. 1-4 т.1, ас. 1-147 т. 5).

В ході судового розгляду прокурором обвинувачення відповідно до вимог КПК України не змінювалось.

Проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення кожного з обвинувачених, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими, а також достатніми доказами, що в діянні обвинувачених є склади тих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вони обвинувачуються, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, згідно з матеріалами кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не визнаючи вину у вчиненні інкримінованих кожному з них злочинів за викладених в обвинувальних актах обставин, проте, відмовились давати показання.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції допитав представників потерпілої юридичної особи, дослідив надані сторонами документи, визнав ухвалами від 2 вересня 2021 року та 25 жовтня 2021 року очевидно недопустимими з неможливістю дослідження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення письмові докази, а також ухвалою суду від 2 травня 2022 року залишив без задоволення клопотання прокурора про виклик та допит свідків, не допустивши їх до дослідження в суді через їх очевидну недопустимість.

Згідно з показаннями допитаних під час судового розгляду представника потерпілого ОСОБА_12 та представника цивільного позивача ОСОБА_19 18 грудня 2013 року ТОВ «Столичний центр бронювання» в особі його директора ОСОБА_7 уклав договір еквайрингу № 51-18-05/1806 з ПАТ КБ «ПРАВЕКС БАНК», п.5.17 якого встановлено, що «при використання POS-термінала забезпечується проведення авторизації за його допомогою в присутності користувача Картки». Крім того, відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 до договору еквайрингу № 51-18-05/1806 встановлено, що «сторони домовилися про реалізацію на обладнанні банку, а саме POS-терміналах, встановлених у торговій точці організації відповідно до умов Договору, а саме доповнити розділ Договору «Терміни, що використовуються в Договорі» наступним: функція ручного вводу платіжних карт - процес проведення трансакцій шляхом ручного введення номера платіжної картки без застосування засобів зчитування магнітної стрічки чи чіпу на PОS -терміналі». Однак, ОСОБА_7 умисно, з корисливих спонукань, шляхом обману, порушуючи умови договору, за допомогою проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, надала невстановленій особі засоби для зняття грошових коштів із карток МПС Master Card та МПС Visa, чим завдала ПАТ КБ «ПРАВЕКС БАНК» матеріальних збитків на загальну суму 5 945 307 (п`ять мільйонів дев`ятсот сорок п`ять тисяч триста сім) гри., а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, завдавши ПАТ КБ «ПРАВЕКС БАНК» матеріальних збитків на вищевказану суму. Цивільний позов представники потерпілої юридичної особи підтримали повністю.

При цьому колегія суддів враховує, що з матеріалів кримінального провадження встановлено, що 20 травня 2015 року до ЄРДР за № 0004388 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України. Станом на 14 серпня 2015 року, дата виготовлення витягу з ЄРДР, особа, яку повідомлено про підозру: ОСОБА_7 .

У подальшому з 21 липня 2015 року по 25 липня 2015 року до ЄРДР внесені відомості по 91 епізодах кримінальних правопорушень, передбачених як ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України, так і ч. 1 ст. 200 КК України, де особою, яку повідомлено про підозру, станом на 14 серпня 2015 року зазначена ОСОБА_7 (ас. 3-56 т. 8).

Окрім того, до ЄРДР 25 липня 2015 року внесені також відомості по 28 епізодам кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 200 КК України, однак, даних про те, що є особа, якій повідомлено про підозру, вказані відомості станом на 14 серпня 2015 року не містять (ас. 56-70 т. 8).

Згідно з даними, які містяться у матеріалах справи, 23 липня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру.

Відповідно до вимог ст. 219 КПК України строк досудового розслідування закінчується 23 вересня 2015 року.

Постановою прокурора Дарницького району м. Києва ОСОБА_21 від 22 вересня 2015 року строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто, до 22 жовтня 2015 року (ас. 231 т.7).

29 вересня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про завершення досудового розслідування (ас. 234 т.7).

Повідомлення про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження від 29 вересня 2015 року вручено ОСОБА_22 1 жовтня 2015 року (ас. 234в т.7). У цей же день ОСОБА_22 повідомляє прокурора про те, що сторона захисту володіє речовими доказами чи матеріалами, які необхідно надати стороні обвинувачення (ас. 234с т.7).

Матеріали справи містять повідомлення захисника ОСОБА_13 та ОСОБА_22 про відкриття сторонами матеріалів кримінального провадження, в якому зазначена дата 29 вересня 2015 року, та одночасно на вказаному бланку рукописний текст «01.10.15» (ас. 235 т.7).

За матеріалами кримінального провадження захисник ОСОБА_13 у період з 2 по 9 жовтня 2015 року ознайомився з трьома томами матеріалів досудового розслідування, які, згідно з даними реєстру (опису) матеріалів досудового розслідування, містять процесуальні документи (ас. 111-127 т. 7).

Однак, 5 жовтня 2015 року слідчий звертається до суду з клопотанням про обмеження строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, зазначивши, що захисник та ОСОБА_22 - кожний - ознайомились лише з трьома томами матеріалів досудового розслідування (ас. 235с т.7).

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання (ас. 236 т.7).

У цей же день, 15 жовтня 2015 року, слідчий звертається повторно з клопотанням про встановлення строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_22 та захисника (ас. 236с т.7).

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про встановлення строку досудового розслідування.

За змістом ухвали, з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що протягом десяти робочих днів з 29 вересня 2015 року до 12 жовтня 2015 року підозрювана та її захисник ознайомились з шістьма томами матеріалів досудового розслідування з наявних вісімнадцяти (ас. 238с т. 7).

Згідно з даними протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування підозрювана ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_13 ознайомились з 6 томами матеріалів досудового розслідування (ас. 239а т.7). Однак, ОСОБА_7 ознайомилась з 6 томами у період з 30 вересня 2015 року по 20 жовтня 2015 року (ас. 239в т.7), а захисник - з трьома томами у період з 1 по 8 жовтня 2015 року (ас. 240а-241в т.7).

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 надійшов до районного суду 28 жовтня 2015 року, що знайшло своє відображення в ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року, а також у відповіді суду на запит захисника (ас. 149, 153-154 т.1, ас. 136 т. 7).

Окрім того, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами провадження, обвинувальний акт 22 жовтня 2015 року затверджений прокурором прокуратури Дарницького району м. Києва ОСОБА_16 , однак, ким і коли був складений вказаний обвинувальний акт, у ньому не зазначено.

Неознайомлення ОСОБА_7 та захисника з матеріалами досудового розслідування стало однією з підстав повернення обвинувального акту прокурору саме за клопотанням прокурора, що знайшло своє підтвердження у змісті ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року у справі ЄУН 753/23829/15-к, згідно з якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004388 від 20 травня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 3,4 ст. 190, ч.1 ст. 200 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 2 м. Києва, який затвердив цей обвинувальний акт, для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог Кримінального процесуального кодексу України у строк, передбачений ст. 219 КПК України.

За змістом зазначеної ухвали під час підготовчого судового засідання прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_23 просила повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки не виконано вимоги закону про ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження. Таке клопотання прокурора було підтримано представником потерпілого ОСОБА_12 , обвинуваченою та її захисником ОСОБА_13 . При цьому обвинувачена та захисник вказали про порушення строків досудового розслідування, а також про те, що вони не ознайомлені з матеріалами кримінального провадження (ас. 52 т.1).

Після повернення обвинувального акту прокурору повісткою від 15 січня 2016 року ОСОБА_7 викликається в якості обвинуваченої на 19 січня 2015 року на 10 год. (ас. 56 т.2), при тому, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 затверджений прокурором 16 січня 2016 року (ас. 1 т.1).

Матеріали кримінального провадження містять друкований текст розписки від 19 січня 2016 року від імені ОСОБА_7 про отримання нею копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування, яка не містить підпису обвинуваченої.

Окрім того, прокурором ОСОБА_16 нижче тексту друкованої розписки вказано про те, що від написання розписки про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування захисник ОСОБА_13 відмовився. Також відмовився від отримання копії матеріалів досудового розслідування у 12 томах (у прошитому вигляді). ОСОБА_7 на виклик прокурора до місцевої прокуратури не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена та отримала повістку.

Вручення захиснику ОСОБА_7 ОСОБА_13 копії обвинувального акту та реєстру матеріалів відбувалось у присутності свідків та фіксувалось на відео.

До вказаної розписки долучений корінець розписки за підписом ОСОБА_7 , за даними якого повістку про виклик на 19 січня 2016 року на 10 год. до Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 отримала 18 січня 2016 року, а також диск, якій знаходиться у паперовому конверті, на якому, як і на поверхні диску, не міститься жодних відомостей (ас. 16-18 т.1).

Під час апеляційного розгляду, на виконання вимог постанови Верховного Суду, колегією суддів застосовувались заходи для перегляду даного диску, проте, в силу об`єктивних причин - диск прошитий та пришитий до матеріалів справи - перевірити наявність або відсутність будь-якої інформації на вказаному диску не надалось можливим (ас. 18).

Колегія суддів наголошує, що встановлені обставини не оспорюються і прокурором як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду.

Водночас колегія суддів враховує, що 28 жовтня 2015 року, коли обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_22 без здійснення ознайомлення ОСОБА_7 та її захисника з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, надійшов вперше до суду, згідно з вимогами КПК України (п. 5 ч. 1 ст. 3) строк досудового розслідування закінчився та відновленню або поновленню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 290 КПК України (як в редакції Закону України, яка діяла станом на 2015 рік, так і на даний час) сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Проте, такого письмового підтвердження матеріали справи не містять, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.

Також колегія суддів приймає до увагу, що після повернення прокурору обвинувального акту проведення будь-яких слідчих та процесуальних дій, окрім як усунення недоліків саме обвинувального акту, зазначених в ухвалі суду, відповідно до вимог КПК України не допускається.

Окрім того, колегія суддів враховує, що на противагу діючій редакції ч. 5 ст. 219 КПК України, якою передбачено, що строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, редакція ч. 3 ст. 219 КПК України станом на 2015 рік передбачала, що строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження не включається у строки, передбачені цією статтею, тобто, діючим станом на 2015 рік кримінальним процесуальним законодавством строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не зупиняв строк досудового розслідування, що і стало підставою для внесення змін у цій частині, що відображено у Пояснювальній записці до проекту Закону України № 1950-VIII від 16 березня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України (щодо удосконалення механізмів забезпечення завдань кримінального провадження)».

Також, на переконання колегії суддів, з огляду на положення ст. 5 КПК України, вимоги ч. 12 ст. 290 КПК України (як в редакції Закону, що діяв станом на 2015 рік, так і на даний час), враховуючи те, що сторона обвинувачення у даному кримінальному провадженні не здійснила відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не мав права допустити відомості, що містяться в них, як докази, про що обґрунтовано наголосив суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.

З матеріалів кримінального провадження встановлено та знайшло своє відображення в оскаржуваному вироку, що прокурор ОСОБА_9 , який під час судового розгляду підтримував публічне обвинувачення в суді, в обґрунтування та доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, надав суду для дослідження наступні документальні докази сторони обвинувачення, які разом із поточними процесуальними документами суду, складають три томи №№ 8, 9, 10 з 18 томів, про які сторона обвинувачення наголошувала у клопотаннях про встановлення строку стороні захисту для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування:

- заяву ПАТ КБ «Правекс Банк» від 24 квітня 2015 року про вчинення шахрайських дій, 2 арк.;

- вимогу в порядку ст. 93 КПК від 29 травня 2015 року старшого слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві капітана міліції ОСОБА_24 , 1 арк.;

- відповідь ПАТ КБ «Правекс Банк», яка містить банківську таємницю, на вимогу старшого слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві капітана міліції ОСОБА_24 , вих. №№ 3987, на 1 арк., з додатками: вимога ПАТ КБ «Правекс Банк» на ім`я директора ТОВ «Столичний центр бронювання» ОСОБА_7 (без реєстрації та без дати) на 3 арк.; копія (не прошита не завірена) договору еквайрингу № 51-18-05-/1806 від 18 грудня 2013 року на 8 арк. з копіями додатків до вказаного договору на 2 арк.; копія договору оренди обладнання № 1806 від 20 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ТОВ «Столичний центр бронювання», на 4 арк.; копія акту прийому-передачі від 20 грудня 2013 року до договору оренди обладнання № 1806 від 20 грудня 2013 року на 1 арк.; копія акту повернення обладнання з оренди від 9 жовтня 2014 року до договору оренди обладнання № 1806 від 20 грудня 2013 року на 1 арк.; додаток № 1 до договору еквайрингу № 51-18-05-/1806 від 18 грудня 2013 року на 1 арк.; копія Інструкції про заходи безпеки та правила обслуговування користувачів платіжних карток VISA (VISA ELEKTRON), MASTERCARD (MAESTRO) на 8 арк.; список платіжних карток банку ВМО Harris Bank N.A. MasterCard на 4 арк.;

- відповідь ПАТ КБ «Правекс Банк», яка містить банківську таємницю, на вимогу старшого слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві капітана міліції ОСОБА_24 , вих. № 3988 від 3 квітня 2015 року на 1 арк. з додатком Порядку-схеми взаємодії ПАТ КБ «Правекс Банк», міжнародних платіжних систем, та іноземних банків-емітентів при обслуговуванні платіжних карток ТОВ «Столичний центр бронювання» (Порядок-схема отримання авторизації та Порядок схема отримання грошових коштів) на 2 арк.;

- копія ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року у справі № 753/9747/15-к на 2 арк.;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 29 травня 2015 року на 4 арк.;

- опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 29 травня 2015 року на 3 арк.;

- копія ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року у справі № 753/9745/15-к на 1 арк.;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 26 травня 2015 року на 1 арк.;

- опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 26 травня 2015 року на 1 арк. з додатками копій документів юридичної справи ТОВ «Столичний центр бронювання» на 14 арк.;

- виписки за особовим рахунком НОМЕР_64 ТОВ «Столичний центр бронювання» в АТ «УКРСИББАНК» - на 146 арк.;

- копія ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року у справі № 753/13683/15-к на 3 арк.;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17 серпня 2015 року на 3 арк.;

- опис речей і документів, які були вилучені 17 серпня 2015 року на підставі ухвали слідчого судді, на 1 арк.;

- копія ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року у справі № 753/13680/15-к на 3 арк.;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17 серпня 2015 року на 3 арк.;

- опис речей і документів, які були вилучені 17 серпня 2015 року на підставі ухвали слідчого судді, на 1 арк. з додатками вилучених копій документів: Договору-анкети відкриття та обслуговування банківського рахунку (з Правилами) № 1 від 16 жовтня 2014 року, Індивідуального договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку та емісії корпоративних платіжних карток (з Правилами) № НОМЕР_27 UAH від 16 жовтня 2014 року, Договору № НОМЕР_28 UAH банківського вкладу «Активні гроші» від 6 листопада 2014 року з додатком, на 10 арк.;

- виписка банку ПАТ КБ «Правекс Банк» за особовим рахунком НОМЕР_1/UAN ТОВ «Столичний центр бронювання» за період з 16 вересня 2014 року по 22 травня 2015 року на 141 арк.;

- виписка банку ПАТ КБ «Правекс Банк» за особовим рахунком НОМЕР_65/UAN ТОВ «Столичний центр бронювання» за період з 16 вересня 2014 року по 22 травня 2015 року на 14 арк.;

- Отчет по суммам возмещения, перечисленным ТОВ «Столичний центр бронирования» согласно договора эквайринга № 51-18-05-/1806 от 18 грудня 2013 року за период с 18 грудня 2013 року по 22 травня 2015 року, на 5 арк.;

- копія додаткової угоди № 1 до Договору еквайрингу № 51-18-05-/1806 від 18 грудня 2013 року на 18 арк.;

- виписки та кредитові документи по рахунку № НОМЕР_28 ТОВ «Столичний центр бронювання» в АТ «УКРСИББАНК» з 6 листопада 2014 року по 17 серпня 2015 року на 25 арк.;

- виписки та кредитові документи по рахунку № НОМЕР_29 ТОВ «Столичний центр бронювання» в АТ «УКРСИББАНК» з 16 жовтня 2014 року по 17 серпня 2015 року на 22 арк.;

- копії реєстраційних документів юридичної особи ТОВ «Столичний центр бронювання» на 48 арк.

Суд першої інстанції, врахувавши доводи сторони захисту про не відкриття стороною обвинувачення в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, матеріалів досудового розслідування, перевіривши у цій частині надані сторонами докази, у тому числі те, що прокурор, який надав письмові докази для їх дослідження судом, не зміг спростувати твердження сторони захисту про невиконання стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України у кримінальному провадженні № 0004388 від 20 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 , а також прокурор на пропозицію суду не зміг надати підтвердження від обвинуваченої та захисників факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів, як це вимагається в ч. 9 ст. 290 КПК України, з посиланням на правовий висновок, який висловив Верховний Суд України у постанові від 16 березня 2017 року № 5-364кс16, ухвалою від 2 вересня 2021 року визнав всі вище перелічені документальні докази у кримінальному провадженні № 0004388 від 20 травня 2015 року очевидно недопустимими з неможливістю їх дослідження в судовому засіданні, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

При цьому колегія суддів враховує, що прокурором як під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, апеляційної інстанції (первинно та на даний час), так і під час розгляду кримінального провадження в суді касаційної інстанції, на підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі, не надано жодного документу про ознайомлення ОСОБА_7 та її захисника з матеріалами кримінального провадження, як це передбачено вимогами ст. 290 КПК України, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора у цій частині.

Окрім того, як встановлено з матеріалів кримінального провадження, постановою прокурора прокуратури Дарницького району м. Києва ОСОБА_16 від 5 вересня 2015 року з матеріалів досудового розслідування № 0004388виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування за ознаками вчинення невстановленою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України (ас. 234в-238д т.7).

5 вересня 2015 року до ЄРДР за № 0007635 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України (ас. 86 т.2). Станом на 13 травня 2016 року ОСОБА_8 є особою, якій повідомлено про підозру.

У подальшому в період з 5 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року внесені ще 2 епізоди за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України, по яких, згідно з даними ЄРДР від 13 травня 2016 року, не зазначена особа, якій повідомлено про підозру (ас. 7-88 т. 2).

30 вересня 2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України. З урахуванням вимог ст. 219 КПК України строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчується 30 листопада 2015 року.

6 листопада 2015 року постановою слідчого досудове розслідування зупинено.

22 грудня 2015 року ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва скасована постанова слідчого від 6 листопада 2015 року про зупинення досудового розслідування, тобто, з урахуванням вимог КПК України строк з 6 листопада 2015 року до 30 листопада 2015 року підлягає врахуванню до строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України.

У подальшому 29 грудня 2015 року, тобто, після закінчення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, постановою прокурора ОСОБА_16 зупинено досудове розслідування. 15 лютого 2016 року ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва вказана постанова скасована.

21 березня 2016 року ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва скасована винесена 24 лютого 2016 року постанова слідчого про зупинення досудового розслідування.

28 квітня 2016 року ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва скасована винесена 22 квітня 2016 року, тобто, після закінчення строку досудового розслідування, постанова слідчого про зупинення досудового розслідування.

Рішення про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007635 у встановленому законом порядку не приймалось (ухвала слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року (ас.166 т. 3, ас. 106-110 т. 7)).

3 травня 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про завершення досудового розслідування (ас. 245 т.7).

8 червня 2016 року, тобто, після закінчення строків досудового розслідування, керівником Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_25 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжений до трьох місяців (ас. 241-242 т.7).

29 червня 2016 року, тобто, після закінчення строків досудового розслідування у кримінальному провадженні, поштовим відправленням направлено повідомлення про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження (ас. 245с-246 т.7).

4 липня 2016 року захиснику ОСОБА_13 та підозрюваному ОСОБА_8 надається доступ до матеріалів досудового розслідування, а саме том 1, з яким підозрюваний та захисник не ознайомлюються, подають клопотання про те, що вказані дії відбуваються поза межами строку досудового розслідування, а також про необхідність здійснення стороною обвинувачення до 2 червня 2016 року вимог ст. 283 КПК України відповідно до ухвали слідчого судді від 24 травня 2016 року (ас. 246-246с т.7).

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про встановлення строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у зв`язку з тим, що фактично відкриття матеріалів досудового розслідування було здійснено після закінчення строку досудового розслідування, а тому у такому випадку провести дану процесуальну дію не вбачається можливим (ас. 167 т. 3).

За змістом ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року, до Оболонського районного суду м. Києва 15 листопада 2016 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0007635 від 5 вересня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , та за результатами підготовчого судового засідання задоволена заява захисника ОСОБА_14 та відведено прокурора ОСОБА_16 від підтримання державного обвинувачення у даному кримінальному провадженні (ас. 167 т.3).

Колегія суддів наголошує, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 надійшов до місцевого суду поза межами строку досудового розслідування.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повернутий прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а сформульоване обвинувачення (фактично за ч. 4 ст. 190 КК України) не відповідає юридичній кваліфікації, вказаній в обвинувальному акті за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України (ас. 190 т. 5). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2017 року ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року залишена без змін.

Повторно обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні складений слідчим та затверджений прокурором 25 вересня 2017 року (ас. 5-152 т. 5).

У цей же день, тобто, 25 вересня 2017 року направлений на ім`я ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 (ас. 153 т.5), та адвокату ОСОБА_13 (ас. 154 т. 5).

29 вересня 2017 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні надійшов повторно до Оболонського районного суду м. Києва (ас. 156 т.5).

Таким чином, на переконання колегії суддів, стороною обвинувачення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 вимоги ст. 290 КПК України не виконані, а, окрім того, обвинувальний акт надійшов до суду після закінчення строку досудового розслідування.

На підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення прокурором надані суду для дослідження документальні докази, що знайшло своє відображення в оскаржуваному вироку:

- витяг з кримінального провадження № 0007635 від 5 вересня 2015 року, сформований 5 листопада 2015 року та підписаний реєстратором - слідчим ОСОБА_15 , 32 арк.;

- постанова від 5 вересня 2015 року старшого прокурора Дарницького району м. Києва ОСОБА_26 про виділення із матеріалів досудового розслідування № 0004388 в окреме провадження матеріалів досудового розслідування за ознаками вчинення невстановленою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 190 КК України, 19 арк.;

- вимогу в порядку ст. 93 КПК слідчого ОСОБА_15 від 7 жовтня 2015 року № 47/21982 на ім`я в.о.начальника ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_27 відносно інформації щодо ТОВ «СЦБ ТУР» (), 2 арк.;

- відповідь в.о.начальника ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_27 на вимоги слідчого ОСОБА_15 від 7 жовтня 2015 року № 47/21982, № 47/21981 про надання інформації та копій документів стосовно ТОВ «СЦБ ТУР» () та ТОВ «Столичний центр бронювання» (), 3 арк.;

- висновок експерта № 2се від 17 квітня 2016 року за результатами проведення судової економічної експертизи Київським міським НДЕКЦ МВС України, разом з супровідним листом та довідкою про витрати на залучення експертів, 7 арк.;

- матеріали, характеризуючі особу обвинуваченого, - копія паспорта громадянина України, запит щодо надання побутової характеристики, побутова характеристика, довідка Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», 5 арк.

Однак, суд першої інстанції, врахувавши, що обвинуваченому ОСОБА_8 та його захисникам матеріали досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України відкриті не були, а прокурор на пропозицію суду вказане порушення кримінального процесуального закону не спростував та не надав підтвердження від обвинуваченого та його захисників факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів, як це вимагається ч. 9 ст. 290 КПК України, ухвалою від 25 жовтня 2021 року також визнав всі вище перелічені документальні докази у кримінальному провадженні № 0007635 від 5 вересня 2015 року очевидно недопустимими з неможливістю їх дослідження в судовому засіданні.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині.

На думку колегії суддів, не заслуговують на увагу і доводи прокурора про те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідків сторони з підстав не відкриття стороні захисту протоколів допиту цих свідків у порядку, передбаченому ст. 290 КПК України.

Так, відповідно до положень статей 84, 86 КПК процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із частиною 1 статті 95 КПК показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

На відміну від сторони захисту, яка не може проводити допит і отримувати показання, а лише пояснення, які відповідно до частини 8 статті 95 КПК не є джерелом доказів, а, відтак, не можуть бути відкриті стороні обвинувачення як доказ, який вона в принципі не може мати у своєму розпорядженні, сторона обвинувачення відповідно до вимог КПК України має право під час досудового розслідування допитати свідків, і стаття 290 КПК України передбачає обов`язок сторони обвинувачення відкрити всі матеріали, у тому числі показання свідків.

Не відкриття стороною обвинувачення показань свідків, які були допитані під час досудового розслідування, призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд, оскільки сторона захисту не має можливості ознайомитися з доказами, які проти неї використовуються, і таким чином, не може належно здійснювати захист інтересів обвинуваченого.

З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, оскільки в порушення вимог ст. 290 КПК України сторона обвинувачення не здійснила відкриття доказів у кримінальних провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , стороні захисту невідомо, які свідки допитувались під час досудового розслідування, з яких обставин вони допитувались, які показання ними були надані на стадії досудового розслідування, такі дії сторони обвинувачення призвели до порушення права на захист обвинувачених.

За встановлених обставин колегія суддів вважає обґрунтованою ухвалу суду першої інстанції від 2 травня 2022 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора ОСОБА_28 про виклик в судове засідання та допит свідків сторони обвинувачення: ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , тим самим не допустивши до дослідження свідчення перелічених осіб через їх очевидну недопустимість, з підстав не відкриття стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України протоколів допиту вказаних свідків, та відсутністю спростування прокурора у цій частині.

Доводи прокурора про безпідставне визнання очевидно недопустимими заяви ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 24 квітня 2015 року про вчинення шахрайських дій та рух коштів по платіжних картках при підтвердженні того, що дана заява про вчинення кримінального правопорушення та рух коштів по платіжних картках відкривалася стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, оскільки згідно з описом знаходилася у першому та третьому томах матеріалів досудового розслідування, а також у четвертому томі знаходився протокол тимчасового доступу за ухвалою суду до документів, які знаходяться у четвертому-шостому томах матеріалів досудового розслідування, які відкривалися стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, є непереконливими та спростовуються наведеними вище та встановленими як під час судового розгляду, так і під час апеляційного розгляду обставинами.

Окрім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції в судовому засіданні 18 червня 2020 року встановив порядок дослідження доказів, у т.ч. допитати свідків, однак, у подальшому безпідставно визнав очевидно недопустимими доказами письмові докази сторони обвинувачення та показання свідків сторони обвинувачення.

Так, з журналу судового засідання та аудіозапису встановлено, що в судовому засіданні 18 червня 2020 року судом постановлено ухвалу про встановлення порядку розгляду справи: допит представника потерпілого, дослідження письмових доказів після перевірки факту їх відкриття сторонам, допит свідків, обвинувачених.

Оскільки судом першої інстанції встановлено порушення стороною обвинувачення права на захист, яке полягало у невідкритті стороні захисту матеріалів досудового розслідування, то, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано, з дотриманням положень ч. 2, ч. 3 ст. 89 КПК України, визнав надані стороною обвинувачення докази очевидно недопустимими.

При цьому доводи прокурора про те, що пункт 12 ст. 290 КПК України лише передбачає можливість суду не допускати відомості як докази, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за змістом ч. 12 ст. 290 КПК України вона містить імперативну норму, якою чітко передбачено, що, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Водночас колегія суддів враховує, що суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст.ст.22, 26, ч. 11 ст. 290 КПК України дослідив документальні докази сторони захисту, які відкриті стороні обвинувачення, що підтверджено і прокурором безпосередньо в судовому засіданні, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що судомне перевірено, чи належним чином відкривалися стороною захисту матеріали прокурору.

Відповідно до висновку почеркознавчого дослідження підписів від 23 вересня 2015 року № 1393 та згідно з висновком експертів КНДІСЕ за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 12 жовтня 2016 року № 6651/6652/16-32, призначені Господарським судом м. Києва під час розгляду господарського спору між сторонами договору, підписи від імені ОСОБА_7 в договорі еквайрингу № 51-18-05-/1806 від 18 грудня 2013 року виконані не ОСОБА_7 , а іншою особою із наслідуванням справжнього підпису обвинуваченої.

За змістом копії клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 від 27 квітня 2016 року, останній звертався з клопотання про ознайомлення його з оригіналом договору еквайрингу № 51-18-05-/1806 від 18 грудня 2013 року, який було вилучено під час обшуку офісу ТОВ «Столичний центр бронювання» на стадії досудового розслідування, однак, вказане клопотання стороною обвинувачення відповідно до положень ст. 220 КПК України не розглянуто.

При цьому судом наголошено, що всупереч вимогам ст. 99 КПК України прокурором надано суду не прошиту та не завірену у передбаченому законом порядку копію договору еквайрингу № 51-18-05-/1806 від 18 грудня 2013 року на 8 арк. з такими ж копіями додатків до вказаного договору, копією додаткової угоди. Прокурором не повідомлено місце знаходження оригіналів вказаних документів, а також причини їх ненадання, з урахуванням того, що згідно з висунутого як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_8 обвинувачення їм інкримінується порушення умов саме цього договору.

Судом першої інстанції також враховано, що за висновком експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової економічної експертизи від 27 квітня 2016 року № 2се відсутні будь-які докази привласнення коштів від транзакцій обвинуваченими чи іншими особами; кошти, які надходили на рахунок ТОВ «Столичний центр бронювання», перераховані в якості оплати за авіаквитки на користь ТОВ «Буктікет».

Суд погодився з доводами захисту про те, що при проведенні операцій, які покладені в основу кримінальних проваджень, кошти списувалися з рахунків власників платіжних карток, а відтак, у разі вчинення певними особами (організаторами та виконавцями, які не встановлені і не встановлювалися в ході досудового слідства), саме власники платіжних карток мали бути визнані потерпілими та допитаними за обставин справи, про що протягом досудового розслідування неодноразово заявлялись клопотання обвинуваченим ОСОБА_8 , які, хоча слідчим і задовольнялись, проте, залишились не виконаними.

Окрім того, судом першої інстанції враховано, що з матеріалів, наданих представниками потерпілого, встановлено, що усі послуги (авіаквитки) за операціями, проведеними ТОВ «Столичний центр бронювання», були отримані клієнтами та використані.

Встановлені обставини, на думку колегії суддів, спростовують доводи сторони обвинувачення про неправильне визначення потерпілої сторони та безпідставне неврахування судом позицію представників потерпілих, які були допитаними під час судового розгляду, оскільки судом чітко викладена позицію з цього приводу.

Окрім того, встановленими судом першої інстанції обставинами, які викладені в оскаржуваному вироку, спростовуються доводи апеляційної скарги прокурора про те, що, виправдовуючи обвинувачених у зв`язку з недоведеністю в їх діяннях складу вказаних кримінального правопорушення, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, суд не зазначив, якої саме ознаки (елементу чи елементів) складу інкримінованих кримінальних правопорушень не доведено стороною обвинувачення; не зазначив, які факти він вважає встановленими і на підставі яких доказів.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підтвердження факту присвоєння коштів обвинуваченими.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції встановлено, що у кримінальному провадженні № 0007635 від 5 вересня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 відповідно до обвинувального акту з додатками значаться речові докази у виді документів фінансово-господарської діяльності ТОВ «Столичний центр бронювання», які передано на відповідальне зберігання на підставі квитанції № 1112, проте, не вказано, кому саме. Водночас прокурором не надано речові докази для дослідження під час судового розгляду, не повідомлено їх місце знаходження (зберігання), а, окрім того, вказані речові докази не поступали разом з матеріалами кримінального провадження до канцелярії Оболонського районного суду м. Києва. Також в об`єднаному кримінальному провадженні відсутня і інформація про те, що речові докази поверталися їх власникам чи володільцям до ухвалення остаточного судового рішення.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що речові докази, як й інші докази у кримінальних провадженнях, стороною обвинувачення в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, стороні захисту не відкривались.

Також судом першої інстанції під час судового розгляду перевірялись доводи сторони захисту про порушення органом досудового розслідування та прокурорами, які здійснювали процесуальне керівництво двома (об`єднаними в суді) кримінальними провадженнями, вимог ст. 218 КПК щодо місця проведення досудового розслідування.

З огляду на те, що за відсутності постанови прокурора про визначення підслідності кримінальних проваджень, судом встановлено невиконаннями слідчими та прокурорами чітких вимог ст. 218 КПК України, що, на думку суду, ставить під сумнів взагалі допустимість зібраних у кримінальних провадженнях доказів.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів, оскільки кримінальним процесуальним законом чітко передбачені підстави та порядок проведення досудового розслідування органом досудового розслідування за місцем вчинення злочину, а також порядок визначення підслідності у разі встановлення порушення її правил.

За встановлених під час судового розгляду обставин в їх сукупності суд першої інстанції, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, на переконання колегії суддів дійшов обґрунтованого висновку про необхідність у даному об`єднаному кримінальному провадженні ухвалити виправдувальний вирок відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України відносно обох обвинувачених, оскільки не доведено належними та допустимими, а також достатніми доказами, що в діянні обвинувачених є склади тих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вони обвинувачуються.

На переконання колегії суддів, є непереконливими доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом положень ст. 373 КПК України, оскільки у вироку наявні суперечливі підставі виправдання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Положеннями п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що Кримінальне провадження закривається в разі, якщо:

1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення;

2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення;

Виправдовуючи обвинувачених на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, суд першої інстанції вказав про підстави виправдання, а саме не доведено, що у діянні кожного обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, у вчиненні якого кожний з них обвинувачується, і колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок суду належним чином обґрунтований в оскаржуваному вироку.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження відповідно до положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи у подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дійшов обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення,всупереч вимог ст. 91, ст. 92 КПК України, не доведено, що в діянні кожного обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень, в якому кожний з них обвинувачується, а відтак за відсутності інших доказів, які б підтверджували висунуте обвинувачення, на підставі сукупності правильно оцінених доказів з точки зору достатності, належності та допустимості, всупереч доводам апеляційної скарги з доповненнями прокурора, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про виправдання кожного з обвинувачених з наведенням відповідного обґрунтування прийнятого рішення, яке відповідає вимогам ст. 62 Конституції України, згідно з якою ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість у вчиненні злочину, та обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, та на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Будь-яких процесуальних порушень при дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга з доповненнями прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України, ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4