печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ВЕСТ АВТО ПЛЮС», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2022 у кримінальному провадженні № 0000801 від 17.08.2022,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ВЕСТ АВТО ПЛЮС», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2022 у кримінальному провадженні № 0000801 від 17.08.2022.

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст. 170 КПК України, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту. Також посилається на те, що накладений арешт порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, вказує, що арештоване майно, не відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України.

У судове засідання слідчий/прокурор не з`явились, про розгляд клопотання повідомлялись належним чином, тому, слідчий суддя розглянув вказане клопотання у його відсутність.

До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги визначені у клопотанні підтримує, просить задовольнити.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000801 за ознаками вчинення злочинів ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2022 у справі №757/33416/22-к було накладено арешт на корпоративні права ТОВ «ВЕСТ АВТО ПЛЮС» (), адреса знаходження: Львівська обл., м. Львів, Франківський район, вул. Кульпарківська, 93А, у розмірі 700 000 грн, що становить 100% (сто відсотків) статутного капіталу, належать ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Заборонено Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам, акредитованим суб`єктам та Державній реєстраційній службі України здійснювати державну реєстрацію змін, пов`язаних зі зміною засновників ТОВ «ВЕСТ АВТО ПЛЮС» (.

Із мотивувальної частини ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2024 вбачається, що підставами накладення арешту є забезпечення кримінального провадження, а саме, забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства щодо накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

У відповідності до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в постанові № 4 від 07.02.2014 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження», арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Враховуючи положення ст. 98 КПК України, відсутні будь-які об`єктивні дані, які б давали розумні підстави вважати, що корпоративні права підприємства, які не є матеріальним об`єктом, можуть бути предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, що відносно ТОВ «ВЕСТ АВТО ПЛЮС» відомості до ЄРДР не внесені, досудове розслідування відносно нього не здійснюється.

Доказів, які б вказували на причетність ТОВ «ВЕСТ АВТО ПЛЮС» до кримінального правопорушення, щодо якого здійснюється досудове розслідування, слідчому судді не надано, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушшення посадовим особам ТОВ «ВЕСТ АВТО ПЛЮС» не оголошено. Зазначені доводи є належними, допустимими та достатніми в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказами, які прокурором не спростовані.

Поряд з цим, як вбачається з досліджених слідчим суддею матеріалів, з моменту накладення арешту минуло понад 6 місяців, що є досить тривалим проміжком часу, а тому особа, права якої істотно обмежені під час досудового розслідування цілком обґрунтовано може поставити питання щодо підтвердження і доведення з боку прокурора чи слідчого необхідності та наявності підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, що виправдовували б високий ступінь втручання у права власника майна.

Прокурором, не зважаючи на тривалий час протягом якого арештоване майно перебуває у розпорядженні органу досудового розслідування, не надано суду докази що арештоване майно дійсно може бути використаним у якості доказу в рамках даного кримінального провадження, з чого слідчий суддя робить висновок про те, що на даний час у сторони обвинувачення відсутні аргументи, які б дозволяли обґрунтовано стверджувати про те, що арештоване майно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вказане, слідчий суддя приходить висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належного йому майна, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою судді слідчого Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2022 у кримінальному провадженні №0000801 від 17.08.2022 року, а саме на корпоративні права ТОВ «ВЕСТ АВТО ПЛЮС» (), адреса знаходження: Львівська обл., м. Львів, Франківський район, вул. Кульпарківська, 93А, у розмірі 700 000 грн, що становить 100% (сто відсотків) статутного капіталу, належать ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборону Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам, акредитованим суб`єктам та Державній реєстраційній службі України здійснювати державну реєстрацію змін, пов`язаних зі зміною засновників ТОВ «ВЕСТ АВТО ПЛЮС» ().

Ухвала підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1