ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. Полтава кримінальне провадження №0002487 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 05 травня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час судового розгляду кримінального провадження №0002487 стосовно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого інженером в ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», маючого неповнолітню дитину, несудимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.307 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 03 липня 2025 року.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

При цьому зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наголошує, що клопотання прокурора не містить обгрунтування неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Стверджує, що судом не взято до уваги дані про особу обвинуваченого, який несудимий, має роботу, житло, одружений, повинен утримувати малолітню дитину.

Вважає, що суд в порушення приписів ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні, хоча аналіз наведених положень закону свідчить про наявність у нього такого права.

Зауважує, що обвинувачений утримується під вартою більше року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

Належним чином врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Також, суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, сімейний і майновий стан.

Суд навів переконливі обгрунтування висновків про те, що з моменту взяття ОСОБА_8 під варту не змінилися обставини, які дають підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.178 КПК України при вирішення питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Так, колегія суддів вважає доведеним ризик переховування ОСОБА_8 від суду з огляду на тяжкість покарання, що передбачена санкціями інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення свідчать конкретні обставини інкримінованих йому злочинів, а також кількість епізодів злочинних дій, їх тривалість. Крім того, не встановлені джерела придбання наркотичних засобів та психотропних речовин.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке відповідно до ст.12 цього Кодексу є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, з огляду на доведеність зазначених ризиків, суд обґрунтовано скористався у даному випадку правом не визначати розмір застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Твердження захисника про наявність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та відсутність судимостей не спростовують правильності висновків суду.

Матеріали провадження та апеляційна скарга захисника не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою з огляду на стан його здоров`я.

Також колегія суддів враховує, що тривалість тримання особи під вартою в даному випадку не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

У зв`язку з наведеним, висновки суду про продовження тримання ОСОБА_8 під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 05 травня 2025 року у кримінальному провадженні №0002487 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4