Дата документу 26.06.2025 Справа № 333/5010/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/522/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/5010/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сіверськодонецьк Луганської області, громадянина України, зареєстрований як ВПО у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 червня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 серпня 2025 року включно.

Одночасно визначено ОСОБА_8 розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання передбачених КПК підозрюваним обов`язків у сумі 121 120 гривень.

Встановлено передбачені ч.5 ст.194 КПК зобов`язання у разі внесення застави.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем, особою раніше не судимою, свою провину визнає у повному обсязі, щиро кається, має стійкі соціальні зв`язки, має мати, цивільну дружину та неповнолітню дитину, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 2022 року добровольцем пішов до лав ЗСУ, має декілька контузій та поранень, також має декілька нагород. Вказав, що посилання слідчого та слідчого судді з приводу існування вказаних у клопотанні ризиків є лише їх припущеннями, слідчим та слідчим суддею не доведені підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а відтак відсутні підстави для його застосування.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу. Прокурор заперечив проти скарги захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий заступник начальника СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , в межах кримінального провадження №0000156 від 06 червня 2025 року звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , якому 12 червня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.1 ст.263 КК кримінального правопорушення.

З посиланням на обґрунтованість підозри та наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 передбаченого ч.1 ст.263 КК злочину та наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, а тому дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Положеннями ст.178 КПК визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

На переконання колегії суддів слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими та погодився з існуванням ризиків, заявлених у клопотанні, а саме передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

Зокрема, на існування заявлених ризиків вказує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі доведення його вини. В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, що дає достатньо підстав вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення його вини буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, слід зауважити, що ОСОБА_8 зареєстрований як внутрішньо переміщена особа на території іншої області, згідно службової характеристики п`ять разів самовільно залишав військову частину, має схильність до вживання наркотичних та психотропних речовин, на теперішній час знятий з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини з 17 березня 2025 року, будь-яких доходів наразі не отримує.

Відсутність у підозрюваного місця роботи, а отже й постійного заробітку та наявність реальної можливості вільно змінити місце свого проживання (перебування), в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, також підвищує ймовірність його переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

З метою уникнення покарання ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом узгодження з ними своїх показань, надання свідкам порад з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляння їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК підлягають доказуванню.

З цього приводу судова колегія також звертає увагу на визначену КПК процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК).

Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також є доведеним існування ризику вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, оскільки підозрюваний, будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину та вчинив збут гранатомету та гранати з метою особистої наживи, окрім того за місцем мешкання ОСОБА_8 виявлено 209 патронів, які останній у подальшому також міг збути, що свідчить про те, що злочинна діяльність стала звичайним способом життя та способом заробітку коштів для існування, що вказує на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення аналогічних злочинів.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтувалося на сукупності обставин, які мають значення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на наявність у ОСОБА_8 стійких соціальних зв`язків (має мати, цивільну дружину та неповнолітню дитину), а також на те, що він є раніше не судимою особою, повністю визнає свою провину в інкримінованому йому злочині та щиро кається, не спростовують висновків слідчого судді про існування вищевказаних ризиків та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем, спростовуються матеріалами провадження, згідно яких ОСОБА_8 вважається таким, що самовільно залишив військову частину з 17 березня 2025 року.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання у м.Запоріжжі, судова колегія вважає неприйнятними, оскільки стороною захисту не надано жодних підтверджуючих документів з цього приводу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 3 2022 року добровільно вступив до лав ЗСУ, має декілька контузій та поранень, а також декілька нагород, не спростовують висновків слідчого судді про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Судова колегія зауважує на тому, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За таких обставин колегія суддів вважає помилковими твердження захисника про те, що слідчий суддя не з`ясував та не навів переконливих аргументів на користь неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просив скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються вищевикладеним.

Таким чином, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого було надано належну оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, з урахуванням даних про особу підозрюваного, та він дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи будуть недостатніми і недієвими для запобігання вказаним у клопотанні ризикам.

При цьому, слід відмітити, що слідчий суддя, у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК визначив ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у виді застави, з покладенням певних обов`язків, у разі її внесення.

За таких обставин, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника за викладеними в ній доводами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4