Єдиний унікальний номер 728/2171/25
номер провадження № 1-кп/728/157/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмач кримінальне провадження №0000071 від 01.08.2025 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Якличі Сосницького району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, особи з інвалідністю ІІІ групи, раніше судимого:

26.09.2022 Обухівським районним судом Київської області за ч.1 ст.369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000.00 грн. (не сплачено 2283.34 грн.),-

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вироком Обухівського районного суду Київської області від 26.09.2022 за ч.1 ст.369 КК України, діючи у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 11.07.2025 близько 23:00 год. заподіяв умисне легке тілесне ушкодження ОСОБА_5 , з якою перебував у сімейних відносинах, але в шлюбі не перебував.

Так, ОСОБА_4 , 11.07.2025 близько 23:00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля сільського клубу в АДРЕСА_3 , у ході конфлікту, що виник з мотивів особистих неприязних сімейних відносин, через обурення внаслідок відмови співмешканки ОСОБА_5 , з якою спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі та має спільну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконувати його вказівку прослідувати додому, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій та бажаючи їх настання, кулаками рук наніс два удари в обличчя ОСОБА_5 , у результаті чого вона отримала тілесні ушкодження у виді гематом лівої очної ділянки обличчя та лівого передпліччя, а також саден обох губ рота, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкої ступені тяжкості, які не спричинили короткотривалий розлад здоров`я чи не значну стійку втрату працездатності.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" №2229-VIII, під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного насильства, що вчиняються в сім`ї незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Конвенція ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210 Стамбул, 11 травня 2011 рік), п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі види фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжям або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому діяння визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що дійсно обставини, які викладені у обвинувальному акті, мали місце; він вдарив свою цивільну дружину, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння і приревнував; на даний час він усвідомив наслідки свого діяння, примирився з потерпілою, зробив для себе відповідні висновки і не допустить подібних дій у майбутньому.

Потерпіла у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її цивільним чоловіком, з яким вона має спільну малолітню дитину і який за обставин, викладених у обвинувальному акті на грунті ревнощів та через алкогольне сп`яніння завдав їй тілесних ушкоджень; на даний час вона пробачила обвинуваченого, претензій до нього не має і просить його суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суда немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за доцільне не проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Заслухавши обвинуваченого, потерпілу, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що його винуватість у пред`явленому обвинуваченні, окрім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткотривалий розлад здоров`я чи не значну стійку втрату працездатності, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України і його дії кваліфіковані правильно.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нового кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного.

Як особа, ОСОБА_4 за місцем проживання негативних характеристик не має, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не одружений, не працює, має ІІІ групу інвалідності, раніше судимий, на час розгляду даної справи повністю не відбув покарання за попереднім вироком у виді штрафу, несплачена сума якого становить 2283.34 грн.

Як вбачається з положень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та відсутність претензій з боку потерпілої.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 доцільно призначити покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

Разом з тим, оскільки штраф, призначений як покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 26.09.2022 повністю не сплачений, тому ОСОБА_4 вважається таким що повністю не відбув покарання за попереднім вироком.

Згідно з положеннями ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до вимог ст.71, ч.3. ст.72 КК України, у разі призначення покарання, яке згідно з ч.3 ст.72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст.71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд призначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання. Вказані висновки узгоджуються з положеннями п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Таким чином, ОСОБА_4 слід остаточно призначити покарання за сукупністю вироків, шляхом складання покарань, приєднавши до покарання у виді громадських робіт за цим вироком повністю несплачену частину штрафу в сумі 2283.34 грн. за вироком Обухівського районного суду Київської області від 26.09.2022, ухваливши на підставі ч.3 ст.72 КК України про самостійне виконання вироку в частині сплати штрафу, оскільки, дане покарання складанню з іншими видами покарань не підлягає та виконується самостійно.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілої.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

На підставі ст.71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, приєднати повністю невідбуте покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 26.09.2022 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин та штрафу в сумі 2283 (дві тисячі двісті вісімдесят три) грн. 34 коп.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України вирок у відношенні ОСОБА_4 в частині сплати штрафу виконувати самостійно.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1