Провадження № 1-кп/161/1058/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 24 липня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000553, що надійшов з Київської обласної прокуратури, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Луцька Волинської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 вчинила кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 за попередньою змовою із невстановленими в ході досудового розслідування особами, відомості щодо яких виділені в окреме провадження, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому досудовим слідством місці, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей з метою їх експлуатації, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини - особисту волю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішила зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною з пошуком, вербуванням та переміщенням осіб з уразливим станом через збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин через державний кордон України на територію інших держав, з метою їх експлуатації, шляхом втягнення у злочинну діяльність, яка полягала в наданні послуг сексуального характеру.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше весни 2023 року у невстановленому місці ОСОБА_6 , маючи умисел направлений на вербування та переміщення людини, з метою її сексуальної експлуатації для отримання стабільного прибутку від такої діяльності, переслідуючи корисливі мотиви, діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, відомості щодо яких виділені в окреме провадження, створила групу у «Telegram» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та групу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з абонентськими номерами мобільного телефону НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , де шляхом матеріальної зацікавленості у мессенджерах «Telegram» та «WhatsApp», заохочувала осіб жіночої статі до роботи з високим заробітком за межами території України.

Приблизно у вересні 2023 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи у скрутному матеріальному становищі шукала у мережі «Інтернет» джерела для заробітку, після чого натрапила на невстановлений досудовим розслідуванням сайт з рекламним оголошенням з абонентським номером мобільного телефону НОМЕР_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_6 , маючи на меті вербування осіб з метою подальшої сексуальної експлуатації використовуючи створений нею обліковий запис в призначеному для обміну повідомленнями в мережі «Інтернет» мобільного додатку «WhatsApp», що закріплений за абонентським номером НОМЕР_2 , представившись особою на ім`я « ОСОБА_9 », повідомила ОСОБА_8 умови роботи, які полягають у наданні сексуальних послуг за межами території України.

ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вербування людини, з метою її сексуальної експлуатації, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, будучи обізнаною, що ОСОБА_8 перебуває в уразливому стані, який виник внаслідок збігу складних життєвих обставин, схилила останню до працевлаштування у сфері надання сексуальних послуг за межами території України, висунувши потерпілій умови, згідно яких вона повинна виїхати за межі території України до м. Варшава Республіки Польща за власні кошти, після чого їй придбають квиток до м. Дубай в Об`єднаних Арабських Еміратах.

ОСОБА_8 , маючи на меті працевлаштування з метою отримання прибутку, ознайомилася з умовами роботи та погодилася на них. В подальшому, у жовтні 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 виїхала до м. Варшави Республіки Польща з м. Києва та використовуючи створений нею обліковий запис в призначеному для обміну повідомленнями в мережі «Інтернет» мобільного додатку «WhatsApp» повідомила про своє прибуття ОСОБА_6 за абонентським номером НОМЕР_2 , після чого остання надала ОСОБА_8 електронний квиток на авіа рейс, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше жовтня 2023 року вилетів з м. Варшава до м. Дубай, після чого з ОСОБА_8 вийшов на зв`язок невстановлений досудовим розслідуванням «водій», відомості щодо якого виділені в окреме провадження, який представився «від ОСОБА_10 » та зустрів останню по приїзду до м. Дубай, направивши до квартири, де остання мала надавати послуги сексуального характеру.

Отже, достовірно розуміючи, що ОСОБА_8 перебуває в уразливому стані, а саме в стані сталої психоемоційної напруги та суб`єктивної безвиході, які виникли внаслідок складного матеріального становища, погодилася на вказані умови, ОСОБА_6 вчинила за попередньою змовою групою осіб її вербування з метою подальшої сексуальної експлуатації.

Таким чином, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 149 КК України, як умисні протиправні дії, які виразились у вербуванні, вчиненому з метою експлуатації з використанням уразливого стану потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Продовжуючи злочинний умисел, приблизно вкінці 2023 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуваючи у скрутному матеріальному становищі шукала джерела для заробітку, після чого знайома порадила звернутися до ОСОБА_10 з абонентським номером мобільного телефону НОМЕР_3 , щодо отримання роботи.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, перебуваючи у Луцькому районі Волинської області, більш точного місця перебування досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , маючи на меті вербування осіб з метою подальшої сексуальної експлуатації використовуючи створений нею обліковий запис в призначеному для обміну повідомленнями в мережі «Інтернет» мобільного додатку «WhatsApp», що закріплений за абонентським номером НОМЕР_2 , представившись особою на ім`я « ОСОБА_9 », повідомила ОСОБА_11 умови роботи, які полягають у наданні сексуальних послуг за межами території України.

ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вербування людини, з метою її сексуальної експлуатації, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, будучи обізнаною, що ОСОБА_11 перебуває в уразливому стані, який виник внаслідок збігу складних життєвих обставин, схилила останню до працевлаштування у сфері надання сексуальних послуг за межами території України, висунувши потерпілій умови, згідно яких вона повинна виїхати за межі території України до м. Дубай Об`єднані Арабські Емірати, квиток куди акредитували невстановлені досудовим розслідуванням особи, відомості щодо яких виділені в окреме провадження, які спільно діяли з ОСОБА_6 .

ОСОБА_11 , маючи на меті працевлаштування з метою отримання прибутку, ознайомилася з умовами роботи та погодилася на них. В подальшому, 05.01.2024 о 12:30, ОСОБА_11 виїхала до м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів, після чого з ОСОБА_11 вийшов на зв`язок невстановлений досудовим розслідуванням «водій», відомості щодо якого виділені в окреме провадження, який представився «від ОСОБА_10 » та зустрів останню по приїзду до м. Дубай по фото, яке ОСОБА_6 попросила в ОСОБА_11 зробити для ідентифікації, направивши до квартири, де остання мала надавати послуги сексуального характеру.

Отже, достовірно розуміючи, що ОСОБА_11 перебуває у нестабільному психоемоційному стані (психологічно уразливому стані), який супроводжувався внутрішньою напругою, тривогою, погіршеним настроєм, насторогою, погодилася на вказані умови, ОСОБА_6 вчинила за попередньою змовою групою осіб її вербування з метою подальшої сексуальної експлуатації.

Продовжуючи свій злочинний умисел, в березні-квітні 2024 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , усвідомлюючи вразливий стан ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також те, що остання перебувала у скрутному матеріальному становищі, використовуючи створений нею обліковий запис в призначеному для обміну повідомленнями в мережі «Інтернет» мобільного додатку «WhatsApp», що закріплений за абонентським номером НОМЕР_2 , систематично спонукала потерпілу до співпраці, повідомляючи різні умови роботи, які полягають у наданні сексуальних послуг за межами території України.

ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вербування людини, з метою її сексуальної експлуатації, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, будучи обізнаною, що ОСОБА_11 перебуває в уразливому стані, який виник внаслідок збігу складних життєвих обставин, схилила останню до працевлаштування у сфері надання сексуальних послуг за межами території України, висунувши потерпілій умови, згідно яких вона повинна виїхати за межі території України до м. Дубай Об`єднані Арабські Емірати, квиток куди акредитували невстановлені досудовим розслідуванням особи, які спільно діяли з ОСОБА_6 .

ОСОБА_11 , маючи на меті працевлаштування з метою отримання прибутку, ознайомилася з умовами роботи та погодилася на них. В подальшому, 24.04.2024, ОСОБА_11 виїхала до м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів, після чого з ОСОБА_11 вийшов на зв`язок невстановлений досудовим розслідуванням «водій», відомості щодо якого виділені в окреме провадження, який представився «від ОСОБА_10 » та зустрів останню по приїзду до м. Дубай по фото, яке ОСОБА_6 попросила в ОСОБА_11 зробити для ідентифікації, направивши до квартири, де остання мала надавати послуги сексуального характеру.

Отже, достовірно розуміючи, що ОСОБА_11 перебуває у нестабільному психоемоційному стані (психологічно уразливому стані), який супроводжувався внутрішньою напругою, тривогою, погіршеним настроєм, насторогою, погодилася на вказані умови, ОСОБА_6 вчинила за попередньою змовою групою осіб її вербування з метою подальшої сексуальної експлуатації.

Продовжуючи свій злочинний умисел, приблизно вкінці весни 2024 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , усвідомлюючи вразливий стан ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також те, що остання перебувала у скрутному матеріальному становищі, використовуючи створений нею обліковий запис в призначеному для обміну повідомленнями в мережі «Інтернет» мобільного додатку «WhatsApp», що закріплений за абонентським номером НОМЕР_2 , систематично спонукала потерпілу до співпраці, повідомляючи різні умови роботи, які полягають у наданні сексуальних послуг за межами території України.

ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вербування людини, з метою її сексуальної експлуатації, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, будучи обізнаною, що ОСОБА_11 перебуває в уразливому стані, який виник внаслідок збігу складних життєвих обставин, схилила останню до працевлаштування у сфері надання сексуальних послуг за межами території України, висунувши потерпілій умови, згідно яких вона повинна виїхати до Ізраїлю, квиток куди повинна купити самостійно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_6 надавала ОСОБА_11 поради у що має бути одягнена та як нафарбована остання, щоб її пропустили в аеропорту, також ОСОБА_6 повідомила, яка поведінка має бути у ОСОБА_11 під час перевірок в аеропорту у Ізраїлі.

ОСОБА_11 , маючи на меті працевлаштування з метою отримання прибутку, ознайомилася з умовами роботи та погодилася на них. В подальшому, 11.06.2024 о 07:10 ОСОБА_11 з м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів виїхала до м. Тель Авів Ізраїлю, де остання мала надавати послуги сексуального характеру. По прибуттю до Ізраїлю ОСОБА_11 не пропустили, а депортували до Об`єднаних Арабських Еміратів.

Отже, достовірно розуміючи, що ОСОБА_11 перебуває у нестабільному психоемоційному стані (психологічно уразливому стані), який супроводжувався внутрішньою напругою, тривогою, погіршеним настроєм, насторогою, погодилася на вказані умови, ОСОБА_6 вчинила за попередньою змовою групою осіб її вербування з метою подальшої сексуальної експлуатації.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , маючи на меті вербування осіб з метою подальшої сексуальної експлуатації використовуючи створений нею обліковий запис в призначеному для обміну повідомленнями в мережі «Інтернет» мобільного додатку «WhatsApp», що закріплений за абонентським номером НОМЕР_2 , представляючись особою на ім`я « ОСОБА_9 », систематично повідомляла ОСОБА_8 умови роботи, які полягають у наданні сексуальних послуг за межами території України.

25 червня 2024 року продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Луцьку Волинської області, більш точного місця перебування досудовим розслідуванням не встановлено, використовуючи створений нею обліковий запис в призначеному для обміну повідомленнями в мережі «Інтернет» мобільного додатку «WhatsApp», що закріплений за абонентським номером НОМЕР_2 , повідомила ОСОБА_8 , що остання може виїхати до м. Стамбул в Туреччині.

ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вербування людини, з метою її сексуальної експлуатації, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи повторно, будучи обізнаною, що ОСОБА_8 перебуває в уразливому стані, який виник внаслідок збігу складних життєвих обставин, схилила останню до працевлаштування у сфері надання сексуальних послуг за межами території України, висунувши потерпілій умови, згідно яких вона повинна виїхати за межі території України.

ОСОБА_8 , маючи на меті працевлаштування з метою отримання прибутку, ознайомилася з умовами роботи та погодилася на них. В подальшому, 22.01.2024 ОСОБА_8 придбала квиток на невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше 01.07.2024, використовуючи створений нею обліковий запис в призначеному для обміну повідомленнями в мережі «Інтернет» мобільного додатку «WhatsApp» надіслала його ОСОБА_6 за абонентським номером НОМЕР_2 , після чого остання надала ОСОБА_8 інструкції щодо подальшого переміщення останньої до місця роботи у м. Стамбул.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , шляхом надіслання повідомлень у додатку «WhatsApp» контролювала переміщення ОСОБА_8 на автобусі, що вибув з м. Києва 01.07.2024 та просила надіслати фото, щоб зв`язати з «водієм», який зустрічатиме її по приїзду до м. Стамбул.

Отже, достовірно розуміючи, що ОСОБА_8 перебуває в уразливому стані, а саме в стані сталої психоемоційної напруги та суб`єктивної безвиході, які виникли внаслідок складного матеріального становища, погодилася на вказані умови, ОСОБА_6 вчинила за попередньою змовою групою осіб її вербування з метою подальшої сексуальної експлуатації.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , маючи на меті вербування осіб з метою подальшої сексуальної експлуатації використовуючи створений нею обліковий запис в призначеному для обміну повідомленнями в мережі «Інтернет» мобільного додатку «WhatsApp», що закріплений за абонентським номером НОМЕР_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи повторно, будучи обізнаною, що ОСОБА_8 перебуває в уразливому стані, який виник внаслідок збігу складних життєвих обставин, систематично повідомляла останній умови роботи, які полягають у наданні сексуальних послуг за межами території України, також повідомила, що зараз користується і новим абонентським номером НОМЕР_1 .

У грудні 2024 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_6 , перебуваючи у Луцькому районі Волинської області, більш точного місця перебування досудовим розслідуванням не встановлено, використовуючи створений нею обліковий запис в призначеному для обміну повідомленнями в мережі «Інтернет» мобільного додатку «WhatsApp», що закріплений за абонентським номером НОМЕР_2 , схилила ОСОБА_8 до працевлаштування у сфері надання сексуальних послуг за межами території України, висунувши потерпілій умови, згідно яких вона повинна виїхати за межі території України.

В цей час, ОСОБА_8 , маючи на меті працевлаштування з метою отримання прибутку, будучи у м. Стамбул у Туреччині. В подальшому, 25.12.2024 о 10:22 ОСОБА_6 , використовуючи створений нею обліковий запис в призначеному для обміну повідомленнями в мережі «Інтернет» мобільного додатку «WhatsApp» за абонентським номером НОМЕР_2 , надіслала ОСОБА_8 електронний квиток з м. Стамбул 25.12.2024 17:15 до м. Дубаї.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , шляхом надіслання повідомлень у додатку «WhatsApp» контролювала переміщення ОСОБА_8 до м. Дубаї, поки 25.12.2024 о 20:58 остання не відзвітувалася, що приземлилася, після чого з ОСОБА_8 вийшов на зв`язок «водій», який був від «Анни» та зустрів останню по приїзду до м. Дубай, направивши до квартири, де остання мала надавати послуги сексуального характеру.

Отже, достовірно розуміючи, що ОСОБА_8 перебуває в уразливому стані, а саме в стані сталої психоемоційної напруги та суб`єктивної безвиході, які виникли внаслідок складного матеріального становища, погодилася на вказані умови, ОСОБА_6 вчинила за попередньою змовою групою осіб її вербування з метою подальшої сексуальної експлуатації.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 07.10.2024 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуваючи у скрутному матеріальному становищі шукала у мережі «Інтернет» джерела для заробітку, після чого натрапила на групу у «Telegram» під назвою « ОСОБА_13 ».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у с. Струмівка Луцького району Волинської області, більш точного місця перебування досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , маючи на меті вербування осіб з метою подальшої сексуальної експлуатації використовуючи створений нею обліковий запис в призначеному для обміну повідомленнями в мережі «Інтернет» мобільного додатку «Telegram», що закріплений за абонентським номером НОМЕР_1 , представившись особою на ім`я « ОСОБА_9 », надіслала ОСОБА_12 запрошення у «Telegram-групу» з назвою « ОСОБА_14 », повідомила умови роботи, які полягають у наданні сексуальних послуг за межами території України.

ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вербування людини, з метою її сексуальної експлуатації, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, будучи обізнаною, що ОСОБА_12 перебуває в уразливому стані, який виник внаслідок збігу складних життєвих обставин, схилила останню до працевлаштування у сфері надання сексуальних послуг за межами території України, висунувши потерпілій умови, згідно яких вона повинна виїхати за межі території України до м. Варшава Республіки Польща за свої кошти, після чого їй куплять білет до м. Дубай в Об`єднаних Арабських Еміратах.

В цей час, ОСОБА_12 , маючи на меті працевлаштування з метою отримання прибутку, будучи не обізнаною про злочинні наміри ОСОБА_6 ознайомилася з умовами роботи та погодилася на них. В подальшому, 22.01.2025 ОСОБА_12 придбала квиток на 30.01.2025 на проїзд до м. Варшави Республіки Польща з м. Києва та використовуючи створений нею обліковий запис в призначеному для обміну повідомленнями в мережі «Інтернет» мобільного додатку «Telegram» надіслала його ОСОБА_6 за абонентським номером НОМЕР_1 , після чого остання надала ОСОБА_12 інструкції щодо подальшого переміщення останньої до м. Дубай в Об`єднаних Арабських Еміратах, зокрема пояснивши, що витрати пов`язані з подальшим переміщенням з Республіки Польща до Об`єднаних Арабських Еміратів покриватимуться за рахунок ОСОБА_6 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , шляхом надіслання повідомлень у додатку «Telegram» контролювала переміщення ОСОБА_12 на автобусі, що вибув 30.01.2025 о 08:55 год. з м. Києва до міжнародного пункту пропуску с. Угрин Львівської області та просила надіслати фото-підтвердження перебування на пункті пропуску через державний кордон та о 00:40 год. попросила потерпілу надіслати номер її мобільного телефону, щоб зв`язати з «менеджером», який зустрічатиме її по приїзду до м. Дубай.

Надалі, о 01:44 год. у додатку «Telegram» на мобільний телефон ОСОБА_12 написала «менеджер» у додатку «Telegram», під нікнеймом « ОСОБА_15 », відомості щодо якої відхилені в окреме провадження, повідомила, що зустріне її у м. Дубай та надіслала електронний квиток на авіа рейс FZ 1836, що мав вилетіти з м. Варшава о 08:45 год. до м. Дубай.

Отже, достовірно розуміючи, що ОСОБА_12 , маючи комплекс негативних психоемоційних змін у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, розгубленістю почуттів, нестійким настроєм, переживанням почуттів образливості та приниженої гідності, виявляючи ознаки психологічних страждань (переживань) внаслідок її вербування та працевлаштування з метою сексуальної експлуатації, погодилася на вказані умови, ОСОБА_6 вчинила за попередньою змовою групою осіб її вербування з метою подальшої сексуальної експлуатації.

Таким чином, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 149 КК України, як умисні протиправні дії, які виразились у вербуванні, вчиненому з метою експлуатації з використанням уразливого стану потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

22 липня 2025 року між прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України. Відповідно до даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 149 КК України, яка не підлягає подальшому оспорюванню, а також погоджуються на об`єм визнання вини обвинуваченою, яка у повному обсязі беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті. При цьому, зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_6 щиро розкаялася у вчиненні нею кримінальних правопорушень, що виразилось у належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, висловлення жалю з приводу вчиненого. Крім того, ОСОБА_6 , з метою запобігання вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, надавала покази щодо відомих їй осіб, що вчиняють аналогічні кримінальні правопорушення, спрямовані на вербування жінок, задля їх подальшої сексуальної експлуатації, тобто вчиняють кримінальні правопорушення, передбачені статтею 149 КК України. Також, ОСОБА_6 є особою пенсійного віку та має статус внутрішньо переміщеної особи внаслідок окупації місця її постійного проживання збройними силами російської федерації. В ході досудового розслідування обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості ОСОБА_6 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 149 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, та покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Також в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Крім цього, потерпілі у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , кожна зокрема, надали прокурору письмову згоду на укладення цієї угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Так, згідно з ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією); 2) корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані); 2-1) корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано); 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_6 визнала себе винуватою, згідно з ст. 12 КК України, віднесені до категорії особливо тяжких злочинів.

Судом в судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні просила затвердити угоду та вказала, що погоджується на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 не заперечив щодо затвердження укладеної угоди.

В судовому засіданні прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 вважала за можливе затвердити вказану угоду.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , кожна зокрема, в судове засідання не з`явилися, при цьому надали письмові згоди прокурору на укладення цієї угоди, які долучені прокурором до матеріалів справи.

Разом з цим, судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам ст. 65, 75 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Таким чином, суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, зважаючи, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що сторонами угоди про визнання винуватості передбачено звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України на строк 2 (два) роки та покладенням на неї обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом, при цьому іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

За таких обставин, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наявності передбаченої ст. 66 КК України обставини, що пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, та відсутності обставин, передбачених ст. 67 КК України, що його обтяжують, про що зазначено в угоді про визнання винуватості, висловленої думки сторін, враховуючи особу ОСОБА_6 , яка раніше не судима, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, суд дійшов висновку про необхідність встановлення ОСОБА_6 іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, з покладанням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Така тривалість іспитового строку, що ОСОБА_6 встановлюється судом, на думку суду, буде достатньою для того, щоб винна в умовах здійснення контролю за її поведінкою, довела своє виправлення.

Окрім цього, положеннями ч. 7 ст. 72 КК України передбачено, що домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2025 відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання цілодобово, строком до 31.03.2025 включно, строк дії якого ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2025 було продовжено до 23.06.2025 включно із забороною залишати місце свого проживання з 22:00 год. до 06:00 год., за виключенням випадків переміщення до найближчого укриття під час повітряної тривоги та отримання невідкладної медичної допомоги.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 7 ст. 72 КК України, суд зараховує ОСОБА_6 у строк покарання термін застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з 01.02.2025 по 31.03.2025 включно, із співвідношення, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Речові докази, згідно з ст. 100 КПК України, повернути за належністю законним володільцям.

Процесуальні витрати, згідно з ст. 124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинувачену ОСОБА_6 .

Арешт, накладений на майно, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, - скасувати.

Керуючись ст. 373, 374, 472, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 , від 22.07.2025 у кримінальному провадженні №0000553 - затвердити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання термін застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з 01.02.2025 по 31.03.2025 включно, із співвідношення, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Речові докази:

-мобільний телефон марки Iphone 15 Pro Max, imei 2: НОМЕР_4 , imei: НОМЕР_5 , з мобільним номером НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_16 ; мобільний телефон марки Redmi Note 13 Pro + 5G, imei 1: НОМЕР_7 , imei 2: НОМЕР_8 , з мобільним номером НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки Redmi Note 8 Pro, imei 1: НОМЕР_10 , imei 2: НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_6 ; ноутбук марки Toshiba Satellita L 55-B5276 із зарядним пристроєм, яким користується ОСОБА_6 ; коробку з під мобільного телефону Iphone 15 Pro Max imei: НОМЕР_5 ; коробку з під мобільного телефону Redmi Note 13 Pro + 5G, imei: НОМЕР_12 ; банківські картки: А-банк НОМЕР_13 , А-банк НОМЕР_14 , ПриватБанк НОМЕР_15 , банк Південний НОМЕР_16 , банк Південний НОМЕР_17 , Ощадбанк НОМЕР_18 , НОМЕР_19 ; флеш накопичувач (вилучений з ноутбука) SanDisk, чорного кольору; мобільний телефон Nokia X1 із зарядним пристроєм; стартовий пакет Vodafonе НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , стартовий пакет Київстар з номером НОМЕР_1 ; тримач для сім-карти та сім-карта з номером НОМЕР_23 , із написом на прозорому пакетику «ОСОБА_24»; тримач для сім-карти та сім-карта Київстар з номером НОМЕР_24 із написом на прозорому пакетику «ОСОБА_25»; тримач для сім-картки та сім-карта Київстар НОМЕР_25 зі написом на прозорому пакетику «ОСОБА_26»; стартовий пакет Vodafonе НОМЕР_26 ; тримач для сім-карти та сім-карта НОМЕР_27 , Київстар із написом на прозорому пакетику « ОСОБА_17 »; тримач для сім-карти та сім-карта з номером НОМЕР_28 , із написом на пакетику «ОСОБА_21»; пустий пакетик з написом « ОСОБА_18 »; тримач для сім-карти та сім-карта Київстар НОМЕР_2 із написом на прозорому пакетику «ОСОБА_22; тримач для сім-карти та сім-карта Київстар з номером НОМЕР_29 із написом на прозорому пакетику «ОСОБА_23»; пустий пакетик з написом «ОСОБА_27»; пустий пакетик з написом « ОСОБА_19 »; пустий пакетик з написом «ВПН райони»; пустий пакетик з написом « ОСОБА_20 »; 6 пустих пакетиків з написами; тримач для сім-карти та сім-картка Київстар НОМЕР_30 із написом на прозорому пакетику; сім-карта та тримач для сім-карти Київстар НОМЕР_31 із написом на прозорому пакетику; тримач для сім-карти та сім-карта з номером НОМЕР_32 Київстар з написом на прозорому пакетику; тримач для сім-карти та сім-карта з номером НОМЕР_33 з написом на прозорому пакетику «ОСОБА_28»; тримач для сім-карти та сім-карта Київстар з номером НОМЕР_34 ; тримач для сім-карти Київстар з номером НОМЕР_1 - повернути за належністю законним володільцям.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 7 959 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 00 коп. процесуальних витрат за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-25/12915-ВЗ від 07.04.2025.

Арешт майна, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.02.2025 (справа № 761/5110/25, провадження № 1-кс/761/3995/2025) - скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3