ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хаджибейського районного суду міста Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000439 від 25.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, зі слів неофіційно працевлаштований комірником, військовослужбовець з призовом під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді гранатометника 1 відділення охорони взводу охорони роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст.1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 24.12.2024 приблизно о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , (більш точна адреса не зазначається у зв`язку з ведення в України правового режиму воєнного стану) та перебував поза її межами по 29.01.2025, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердив обставини які були викладені в обвинувальному акті, провину визнала в повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому.

За вказаними обставинами, за клопотаннями учасників судового процесу, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, докази у судовому засіданні не досліджувалися.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позицій. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджено, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які їм зрозумілі.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 cт. 407 КК України.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.5 cт.407 КК України, за ознаками нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Окрім того суд дає характеристику особистості обвинуваченого ОСОБА_5 , який є особою у віці 43 років, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, на момент вчинення був військовослужбовець з призовом під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», на обліках нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання, раніше не судимий.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає: щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, якій обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відсутні.

При викладених обставинах суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства і вважає можливим призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, відповідно до санкції ч.5 cт.407 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 ст. ст.69, 75 КК України суд не знаходить.

31.01.2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування за цим кримінальним провадженням та судового провадження у період з моменту затримання, а саме з 29.01.2025 року по день набрання цим вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 та приймаючи до уваги призначене йому покарання, суд вважає, що обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін, як гарантію виконання вироку суду.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 29.01.2025 року по день набрання цим вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 до набрання даним вироком законної сили залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1