Справа № 139/126/25
Провадження № 1-кп/139/18/25
У Х В А Л А

(в порядку ст. 174 КПК України)

14 липня 2025 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Муровані Курилівці клопотання сторони захисту про скасування арешту майна,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Мурованокуриловецького районного суду перебуває справа про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 332 КК України, про що відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000474 від 22 жовтня 2024 року.

У межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.01.2025 у справі № 138/3/25 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт, зокрема, на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat B7», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Вважаючи, що вказаний ТЗ не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення або предметом, що був об`єктом протиправних дій, а тому відсутні підстави вважати його речовим доказом та, як наслідок, позбавляти власника користування своїм майном, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 10 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» подала клопотання про скасування арешту на автомобіль в частині зміни місця його зберігання шляхом передачі на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 .

В судовому засіданні сторона захисту підтримала клопотання. Зокрема, адвокат обґрунтувала свою позицію ще й обставиною, що під час затримання ОСОБА_3 ТЗ отримав механічні пошкодження, а саме: було повністю розбито скло у ньому; ТЗ перебуває під відкритим небом; відсутність тривалого запуску двигуна призводить до непридатності деталей автомобіля. Обвинувачений наголосив, що з вилученням у нього автомобіля, він позбавлений можливості пересуватись на власному транспорті, а тому вимушений постійно винаймати чужий ТЗ; у нього на утриманні малолітня дитина, вагітна дружина та мати особа з інвалідністю 2 групи.

Прокурор підтвердив, що вилучений у ОСОБА_3 автомобіль знаходиться на відкритій площадці Могилів-Подільського РВП, однак, вибиті вікна в передніх дверях ТЗ були заклеєні та опечатані самим ОСОБА_3 і в такому стані перебувають і зараз, він періодично перевіряє збереженість ТЗ. Вказаний автомобіль є знаряддям вчинення злочину, а санкція інкримінованої частини статті 332 КК України передбачає конфіскацію майна. Крім того, прокурор заявив, що передача в користування обвинуваченому ТЗ може призвести до його знецінення.

Розглянувши дане клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши чинне кримінальне процесуальне законодавство, суд прийшов до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з такого:

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна; завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільський міськрайонного суду Вінницької області від 03 січня 2025 року (а.с. 122-124) накладено арешт на вилучене 31 грудня 2024 року майно, зокрема, на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat B7», державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер ТЗ НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 (а.с. 121).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, обвинувачений, його захисник мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час судового провадження розглядається судом.

Арешт майна, відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, може бути скасовано повністю або частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При вирішені питання обґрунтованості накладення арешту на майно, суд враховує, що з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України). Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є, зокрема, матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat B7», державний номерний знак НОМЕР_1 є знаряддям вчинення злочину, оскільки саме на ньому ОСОБА_3 перевозив осіб, які мали намір незаконного перетину державного кордону; відповідно до формулювання обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті, саме цей автомобіль визначено як засіб у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України. Отже, арешт накладено обґрунтовано.

При вирішені питання, чи є наразі потреба у подальшому застосуванні арешту, суд враховує, що наслідком встановлення винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, має бути , в тому числі, конфіскація майна. Обвинувачений є власником арештованого автомобіля (а.с. 121). Отже, потреба в подальшому застосуванні цього заходу не відпала.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до переконання, що в задоволені клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-174, 350, 372, 392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000474 від 22 жовтня 2024 року, накладеного ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 січня 2025 року.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя:______________