У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному проваджені відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000021 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному проваджені відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000021 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУНП Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000021 від 29.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240 КК України.

Прокурор зазначає, що у ході досудового розслідування встановлено, що на території Закарпатської області, з 2018 року по теперішній час діє злочинна група, яка на околицях міста Виноградів та села Дротинці Берегівського району, в районі русла річки Тиса, у самовільно визначених місцях, без спеціального дозволу на використання надр, незаконно здійснює видобування корисних копалин загальнодержавного значення (з проведенням днопоглиблювальних робіт), які в свою чергу за готівкові кошти реалізовують (легалізовують) мешканцям Берегівського району.

Прокурор зазначає, що як встановлено до складу вищезазначеної групи входять: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (організатор злочинної діяльності); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно клопотання, 29 липня 2025 року на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №308/9901/25 проведено обшук у будинку, підсобних приміщеннях та домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 в якому фактично проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Redmi ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 .

При цьому у прокурор зауважує, що зазначене тимчасово вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими, зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин щодо права видобування корисних копалин загальнодержавного значення та наявності передбачених на те дозволів, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасово вилучення майна та його арешт.

29.07.2025 у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання речовими доказами вилученого під час проведення обшуків та оглядів майна.

У клопотанні містяться покликання на: ст. 170, ч. 2 ст. 170, п.1 ч. 2 ст. 170, ст. 98, ч. 10 ст. 170, ч. 11 ст. 170, п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 170, ч. 2 ст. 173 КПК України.

Прокурор зазначає, що на даний час органом досудового розслідування, за наслідками проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вилучені 29.07.2025 у ході обшуку речі, предмети, документи мають значення речового доказу для кримінального провадження, зберегли на собі сліди злочину та є необхідний для проведення у подальшому ряду судових експертиз та проведення процесуальних дій.

При цьому у клопотанні вказано на те, що враховуючи викладене, є обґрунтована необхідність застосування на цій стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт. Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речових доказів.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. ст. 40, 98, 131, 132, 170, 171 КПК України, прокурор просить: накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучене 29 липня 2025 року на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №308/9901/25 у ході проведення обшуку у будинку, підсобних приміщеннях та домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 в якому фактично проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Redmi» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 .

Прокурор у судове засідання не з`явився про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримує, просить задоволити.

Власник майна в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином, клопотань та заперечень ним не подано.

Так, слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що неприбуття у судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотанні слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 170 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб .

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна .

Слідчим суддею, встановлено, що СУ ГУНП Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000021 від 29.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2025 було проведено 29.07.2025 обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно протоколу обшуку від 29.07.2025 у ході проведення обшуку було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Redmi» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 .

Постановою слідчого від 29 липня 2025 року, вилучені в ході обшуку речі визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя врахує зазначену прокурором у клопотанні мету з якою він просить накласти арешт на вилучене майно, а саме забезпечення збереження речового доказу та можливості проведення органом досудового розслідування слідчих дій у кримінальному провадженні, для підтвердження чи спростування факту спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що виявлені та вилучені речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, а також, що накладення арешту на вилучене майно необхідне і з метою можливості проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні та судових експертиз.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурором доведено слідчому судді необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Прокурором у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За таких обставин слідчий суддя, вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя враховує можливість використання вилученого майна, як доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки за їх допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слід зазначити, що згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

В даному випадку майно на яке прокурор просить накласти арешт вилучено в ході огляду місця події від 29.07.2025. Клопотання надійшло до суду 06.08.2025 поштовим зв`язком. Так згідно відтиску поштового штемпелю, лист із клопотанням прийнято до відправки 30.07.2025.

Слідчий суддя вважає що вказане свідчить про дотримання прокурором строків передбачених КПК України, для звернення із вказаним клопотанням до слідчого судді.

З урахуванням наведеного вище слідчий суддя вважає що клопотання прокурора слід задовольнити

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному проваджені відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000021 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, про арешт майна,- задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучене 29 липня 2025 року на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №308/9901/25 у ході проведення обшуку у будинку, підсобних приміщеннях та домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 в якому фактично проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Redmi» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1