Справа № 553/6326/22
н/п 1-кп/953/505/25 УХВАЛА
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ).,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 360 КК України,
Обвинувачений перебуває під вартою, строк якої закінчується 01.06.2025.
У судове засідання 27.05.2025 з`явились прокурори, захисник та обвинувачений.
Прокурор просив продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу з підстав наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, звернувшись з відповідним клопотанням.
Клопотання мотивовано тим, щона даний час розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 триває і не буде завершено до 01.06.2025, є підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, тому що заявлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшилися і є надалі актуальними, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та корисливим злочином, а саме злочином проти власності, зокрема, вчинений у період воєнного стану, тобто з використанням надзвичайної обстановки для реалізації своєї мети, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений судимий, судимість не знята і не погашена, в період іспитового строку вчинив новий злочин.
Обвинувачений у засідання просив не продовжувати запобіжний захід, мотивуючи це тим, що буде з`являтися до суду. Захисник підтримав думку обвинуваченого.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченому з таких підстав.
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ухвалою від 03.04.2025 обрав ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор", в межах строку досудового розслідування на 60 днів до 01.06.2025 включно, з можливістю внесення застави у розмірі 60 560,00 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ("Бекчиєв проти Молдови" §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів ("Ідалов проти Росії", "Гарицьки проти Польщі", "Храїді проти Німеччини", "Ілійков проти Болгарії").
Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на етапі притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 . Указану обставину не заперечував та не спростовував захисник обвинуваченого.
При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб та ризик впливу на потерпілого та свідків. Така ймовірність існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого, свідків та дослідження їх судом. А тому суд вважає доведеним відповідний ризик.
Також достатньо обґрунтованими є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований та не має офіційних джерел отримання прибутку, обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого корисливого кримінального правопорушення.
Крім того, частина правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_6 мали місце до ухвалення щодо нього обвинувального вироку Московським районним судом м. Харкова від 31.01.2025 у справі № 643/4358/23, що також підвищує ризики можливого переховування обвинуваченого від правоохоронних органів та суду.
Суд вважає, що прокурор довів недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним вище. Наявні наведені ризики є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.
Отже, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 360 КК України (кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжкими кримінальними правопорушеннями), особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
При цьому тримання під вартою застосовується із альтернативною внесення застави, що також дає право обвинуваченому скористатись відповідною можливістю, що забезпечить баланс приватного і публічного інтересу.
Під час розгляду клопотання суд вивчав можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків та доводи наведені обвинуваченим та його захисником. Однак під час оцінки можливості застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.
При цьому суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте у даному конкретному випадку суд дійшов переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним покладених судом обов`язків у справі.
Посилання обвинуваченого, що він з`являвся і буде з`являтись до суду не спростовує наведених вище ризиків і не може бути самостійною підставою для зміни продовженого запобіжного заходу.
Будь-яких інших обставин, які б вказували, що цей захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі розгляду кримінального провадження, не встановлено та сторонами не доведено. А тому заперечення обвинуваченого відхиляються судом.
Водночас суд, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , майновий, сімейний стан та особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тривалість перебування обвинуваченого під вартою, суд, з урахуванням вимог ст. 182 КПК України вважає за необхідне залишити обвинуваченому без змін визначений судом розмір застави в розмірі 60 560,00 грн, та вважає її достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
При цьому, у разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Крім того, даних про неможливість ОСОБА_6 перебувати під вартою в умовах СІЗО, матеріали, надані суду, не містять та стороною захисту не надані.
З урахуванням викладеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 7, 177, 178, 194, 369 372, 376, 395 КПК України, суд
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, тобто до 25 липня 2025 року (включно).
При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_7 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 обов`язки: 1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він мешкає м. Харків, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.
Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Встановити строк дії ухвали до 25 липня 2025 року включно.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Повний текст ухвали складено 27.05.2025.
Головуючий суддя ОСОБА_8