Номер провадження: 11-кп/813/578/25
Справа № 521/607/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Іллічівськ (на теперішній час Чорноморськ) Одеської області, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а в останнє:

-вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, -

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідноі до ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового складання даного покарання з невідбутим покаранням, призначеним вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Зараховано у строк призначеного покарання строк відбутого покарання у виді позбавлення волі за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року з 31.03.2023 року по 20.03.2024 року включно.

Вирішено питання щодо речових доказів та заходів забезпечення.

Відповідно до оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 28.07.2023 року приблизно о 09.41., більш точного часу під час судового розгляду встановити не вдалось можливим, перебуваючи у приміщенні кабінету оперативного відділу №13 Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)», за адресою: м.Одеса, вул.Краснова, 2А, усвідомлюючи, що старший оперуповноважений оперативного відділу Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_10 та старший оперуповноважений оперативного відділу Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_11 є службовими особами, представниками влади і знаходяться при виконанні службових обов`язків, до яких зокрема входять огляд і обшук засуджених, їх речей, вилучення заборонених для використання в установах виконання покарань речей та документів, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, не звертаючи уваги на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі, у ході спілкування, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своєї пропозиції, неодноразово висловлював ОСОБА_10 та ОСОБА_12 пряму словесну пропозицію надати їм неправомірну вигоду у розмірі 4000 (чотири) тисячі гривень за повернення вилученого у нього мобільного телефону та за непритягнення його до дисциплінарної відповідальності за скоєне правопорушення.

Кримінальна відповідальність за вчинений злочин, передбачена ч.1 ст.369 КК України, а саме за пропозицію службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій, вказує на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно зарахував ОСОБА_7 у строк призначеного покарання строк відбутого покарання у виді позбавлення волі за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року з 31.03.2023 року по 20.03.2024 року включно, оскільки цим же вироком строк попереднього ув`язнення вже був врахований.

За таких обставин, прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13 просить:

вирок Малиновського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.1 ст.369 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового складання даного покарання з невідбутим покаранням, призначеним вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року, ОСОБА_7 призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з 21.03.2024 року.

Абзац шістнадцятий мотивувальної частини вироку суду від 21.03.2024 року виключити.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Під час судового засідання апеляційного суду прокурор змінив апеляційні вимоги апеляційної скарги та просив призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на 2 роки 8 місяців.

Правові позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні апеляційного суду:

прокурор підтримав змінені вимоги до апеляційної скарги та просив оскаржуваний вирок змінити;

обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок змінити в частині призначеного покарання.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочині, суд першої інстанції послався у вироку на його показання, у яких обвинувачений повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини справи.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд першої інстанції визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження та обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_7 , а саме: пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

В апеляційній скарзі прокурора не оспорюються встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення злочину, доведеність вини обвинуваченого у вчинені злочину, а також правильність кваліфікації його дій, у зв`язку з чим апеляційний суд вирок у цій частині не переглядає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про порушення вимог кримінального закону, допущених судом першої інстанції при призначені покарання, колегія суддів вважає їх обґрунтованими, з огляду на таке.

Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, призначаючи обвинуваченому остаточне покарання та строк його відбування, суд першої інстанції зарахував у строк призначеного покарання строк відбутого покарання у виді позбавлення волі за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року з 31.03.2023 року по 20.03.2024 року включно.

Так, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд безпідставно зарахував ОСОБА_7 у строк призначеного покарання строк відбутого покарання у виді позбавлення волі за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року з 31.03.2023 року по 20.03.2024 року включно, оскільки цим же вироком строк попереднього ув`язнення вже був врахований.

Таким чином, погоджуючись із доводами апеляційної скарги прокурора в цій частині, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про необхідність приведення оскаржуваного вироку у відповідність до вимог КК України в частині зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_14 .

Крім того, колегією суддів встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 є раніше судимим, а в останнє:

27.04.2023 року вироком Іллічівського міського суду Одеської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. КК України та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

30.05.2023 року вироком Іллічівського міського суду Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Так, положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.

Під час судового розгляду встановлено, що, на теперішній час, з урахуванням положень Закону №3886-ІХ, діяння, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України за які ОСОБА_7 засуджено вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2023 року та вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року не є кримінально караними.

На підставі цього ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.05.2025 року, було задоволено подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_15 та з урахуванням положень ч.2 ст.74 КК України, засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2023 року та 30.05.2023 року за ч. 4 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України, у зв`язку з усуненням караності цих діянь.

Водночас, оскаржуваним вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. З урахуванням вимог ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового складання даного покарання з невідбутим покаранням, призначеним вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Так, з урахуванням ухвали Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.05.2025 року, ОСОБА_7 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України та положень ст. 5 КК України, звільнений від покарання у виді позбавлення волі призначеного, вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року за ч. 4 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України, у зв`язку з усуненням караності діянь.

Таким чином, на момент розгляду апеляційної скарги прокурора, покарання за попередніми вироками Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2023 року та 30.05.2023 року скасоване, а тому за оскаржуваним вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід рахувати буз застосування вимог ст.71 КК України.

Вирішуючи питання строку, з якого ОСОБА_7 рахується покарання, у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був затриманий 31.03.2023 року на підставі ухвали Іллічівського міського суду Одеської області.

Таким чином, строк покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року рахується з 31.03.2023 року.

Водночас, на момент розгляду апеляційним судом даного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою 2 роки 3 місяці 8 днів.

Так, оскаржуваним вироком ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

Згідно довідки ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» на момент постановлення оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 відбував покарання за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року, яким призначено остаточне покарання із врахуванням покарання, призначеного вироком Іллічивського міського суду Одеської області від 27.04.2023 року, в строк якого зараховано строк попереднього ув`язнення з 31.03.2023 року.

Таким чином, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 фактично відбув покарання, призначене оскаржуваним вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року та підлягає звільненню.

Водночас, колегія суддів відхиляє вимоги прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, з вищенаведених підстав.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок суду першої інстанції.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 409 КПК передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 1 ч.1 ст. 413 КПК, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню;

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись статтями 370, 374, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_16 - задовольнити частково.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, - змінити в частині призначення покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на застосування ст.71 КК України.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на зарахування ОСОБА_7 у строк призначеного покарання строк відбутого покарання у виді позбавлення волі за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року з 31.03.2023 року по 20.03.2024 року включно.

ОСОБА_7 звільнити з-під варти як такого, що відбув покарання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4