Справа № 444/2389/25
Провадження № 1-кп/444/302/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження № 00000002, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.01.2025 року

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. ІІониковиця, Бродівського району Львівської області, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.І ст.358, ч.3 ст. 358, ч.3 ст.332 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовкві Львівської області дане кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим 01 серпня 2024 року Костянтинівським міськрайоиним судом Донецької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 34 000 гривень, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти нові злочини. Так, на початку грудня 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше 13.12.2025 у ОСОБА_3 , виник умисел на організацію незаконного переправлення осіб через держаний кордон України осіб, незважаючи на усвідомлення останнім, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, та постанови КМ України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995, із подальшими змінами та доповненнями, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється.

Надалі ОСОБА_3 з метою виготовлення завідомо для нього підроблених документів, а саме: відпускного квитка та витягу із наказу командира військової частини, розуміючи, що вказані документи видаються військовими частинами, керуючись корисливим мотивом, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи реквізитні дані «Військової частини НОМЕР_1 » та «Військової частини НОМЕР_2 », на початку грудня 2024 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно виготовив підроблені офіційні документи «Відпускний квиток на ім`я ОСОБА_6 виданий військовою частиною НОМЕР_1 » та «Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 від 11.12.2024» про надання йому щорічної основної відпустки з виїздом до Республіки Польща, зразки яких попередньо знайшов в мережу Інтернет та вказав в них завідомо недостовірні відомості.

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у підробленні іншого офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права га звільняє від обов`язку, з метою його використання, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України.

Окрім цього, на початку грудня 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше 13.12.2025 у ОСОБА_3 , виник умисел, на організацію незаконного переправлення осіб через держаний кордон України осіб, незважаючи на усвідомлення останнім, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022, та постанови КМ України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, із подальшими змінами та доповненнями, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється.

Надалі ОСОБА_3 , з метою виготовлення завідомо для нього підроблених документів, а саме: відпускного квитка та витягу із наказу командира військової частини, розуміючи, що вказані документи видаються військовими частинами, керуючись корисливим мотивом, повторно, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи реквізитні дані «Військової частини НОМЕР_1 » та «Військової частини НОМЕР_2 », на початку грудня 2024 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно виготовив підроблені офіційні документи «Відпускний квиток на ім`я ОСОБА_7 виданий військовою частиною НОМЕР_1 » та «Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 від 11.12.2024» про надання йому щорічної основної відпустки з виїздом до Республіки Польща, зразки яких попередньо знайшов в мережі Інтернет та вказав в них завідомо недостовірні відомості.

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у підробленні іншого офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язку, з метою його використання, вчиненому повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України.

Окрім цього на початку грудня 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, та постанови КМ України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, із подальшими змінами та доповненнями, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, виник умисел, на організацію незаконного переправлення через держаний кордон України осіб.

Надалі на початку грудня 2024 року ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_3 , з метою отримання допомоги щодо виїду його та ОСОБА_6 , за межі території України.

Так, ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочинний умисел на організацію незаконного переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , через державний кордон України, з корисливого мотиву, у грудні 2024 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) повідомив ОСОБА_7 , що може посприяти у потраплянні останнього та ОСОБА_6 , до країн Європейського Союзу, та свої послуги оцінив у 4000 (чотири тисячі) доларів СІЛА, запевнивши його у допомозі зі своєї сторони у незаконному переправленні через державний кордон з України в Республіку Польща, шляхом надання порад, вказівок, засобів.

У подальшому ОСОБА_3 , реалізовуючи свій протиправний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, однак не пізніше 13.12.2024, розробив план організації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в Республіку Польща, який полягав у внесенні ним фіктивних відомостей в документ стосовно ОСОБА_6 , а саме відпускний квиток та Витяг з наказу № 380 ВЧ НОМЕР_2 від 1 1.12.2024, відповідно до якого він є військовослужбовцем, та направляється у щорічну основну відпустку в Республіку Польща м. Каліш на 15 календарних днів у період з 13 грудня 2024 року по 01 січня 2025 року та стосовно ОСОБА_7 , а саме відпускний квиток та Витяг з наказу № 379 ВЧ НОМЕР_2 від 11.12.2024, відповідно до якого він є військовослужбовцем, та направляється у щорічну основну відпустку в Республіку Польща м. Каліш на 15 календарних днів у період з 13 грудня 2024 року по 01 січня 2025 року, що надає право безперешкодного перетину Державного кордону України, для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 через пункт пропуску Державного кордону України із використанням документів з фіктивними відомостями.

Після цього у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, однак не пізніше 18.12.2024, ОСОБА_8 , на прохання ОСОБА_3 надав свої персональні даних для входу у додаток мобільного інтернет банкінгу «Приват24», які останній в свою чергу надав ОСОБА_7 , а також в телефонному режимі надав ОСОБА_7 настанови та інструктаж щодо поводження його та ОСОБА_6 під час перетину державного кордону України на пункті пропуску, а також інформацію про порядок та особливості здійснення прикордонного контролю під час перетину ДКУ військовослужбовцями.

19.12.2024 близько 04 години 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_6 знаходячись на пункті пропуску «Рава-Руська-Хребенне», при проходженні паспортного контролю надали працівнику Державної прикордонної служби України заздалегідь підготовлені документи, а саме відпускні квитки та Витяги з наказу ВЧ НОМЕР_2 від 11.12.2024, відповідно до яких вони є військовослужбовцями, та направляються у щорічну основну відпустку в Республіку Польща м. Каліш, в котрі внесенні фіктивні відомості стосовно них, щодо їх приналежності до військової частини, а також ОСОБА_7 надав доступ до мобільного інтернет банкінгу «Приват24», який належить ОСОБА_8 , однак вони були виявлені працівниками ДПС України.

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві та сприянні таким діям вчиненому щодо кількох осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_5 03.07.2025 року укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_3 повністю, беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому діянь кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.І ст.358, ч.3 ст. 358, ч.3 ст.332 КК України. Зазначив, що підтримує угоду про визнання винуватості, просить її затвердити.

Сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, його сприяння органу досудового розслідування, стану виконання процесуальних обов`язків, наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність державної нагороди «Золотий хрест»), обставини, які обтяжують покарання, не встановлено, а тому, досягають згоди, що обвинувачений ОСОБА_3 має понести покарання за ч. 3 ст. 332 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.1 ст.358 КК України 1 рік обмеження волі, за ч.3 ст.358 КК України 2 роки обмеження волі.

Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.08.2024 згідно якого ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 34 000 гривень, яку виконувати самостійно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь кримінального правопорушення (злочину), передбаченогоч.І ст.358, ч.3 ст. 358, ч.3 ст.332 КК України визнав повністю та просить суд затвердити угоду про визнання винуватості від 03.07.2025 року укладену між ним та прокурором Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_4 за участі його захисника ОСОБА_5 .

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої, захисника обвинуваченої, які не заперечили проти затвердження угоди про визнання винуватості від 03.07.2025 року у даному кримінальному провадженні, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості досягнута між прокурором та обвинуваченим за участі його захисника відповідає вимогам, передбаченим ст. 471- 474 КПК України і тому може бути за даною угодою ухвалений вирок.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтями 473, 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, а прокурором при укладенні угоди враховано вимоги ст. 470 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, дана угода укладена без застосування насильства, примусу, погроз чи непередбачених обіцянок, вимоги ч. 4 ст. 474 КПК України обвинувачений розуміє.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Крім того суд, перевіривши угоду на відповідність вимог КПК України та КК України, прийшов до висновку про відсутність підстав, передбачених для відмови в затвердженні угоди згідно ч. 6, 7 ст. 474 КПК України, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а відтак дана угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою за участі захисника обвинуваченої підлягає затвердженню.

Вина ОСОБА_3 полягає в тому, що він вчинив: сприяння незаконному переправленню особи через державний кордон України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 332 КК України; підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язку, з метою його використання, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України; підроблення іншого офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язку, з метою його використання, вчиненому повторно, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому за вчинення кримінальних правопорушень, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що згідно із ст. 12 КК України є проступками та нетяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчинених кримінальних правопорушень, а також бере до уваги особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий.

Обставини, які помякшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях та активне сприяння їх розкриттю.

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Санкцією ч.1 ст. 358 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Санкцією ч. 3 ст. 358 КК України передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи наведене, зокрема наявність декількох обставин , а саме:

1) обвинувачений надав та зобов`язується і надалі надавати максимальне сприяння у проведенні кримінального провадження щодо нього;

2) обвинувачення висунуто у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією майна, злочином невеликої тяжкості, передбаченого ч.3 ст.358 КК України , санкція якого передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк, кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.358 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді штрафу до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк;

3) наявний суспільний інтерес в забезпеченні швидкого судового провадження;

4) з врахуванням особи обвинуваченого (02.06.2023 наказом Головнокомандувача ЗСУ №1185 нагороджений почесним нагрудним знаком «Золотий хрест»), обставин, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наданого обвинуваченим сприяння, наявні підстави для застосування мінімального покарання передбаченого санкціями статей;

5) у кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненим обвинуваченим кримінальним правопорушенням шкоди не завдано;

6) відомості про вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень чи його причетність до вчинення таких іншими особами в органу досудового розслідування відсутні.

Тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, його сприяння органу досудового розслідування, стану виконання процесуальних обов`язків, наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність державної нагороди «Золотий хрест»), обставини, які обтяжують покарання, не встановлено, за ч. 3 ст. 332 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.1 ст.358 КК України 1 рік обмеження волі, за ч.3 ст.358 КК України 2 роки обмеження волі.

Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.08.2024, згідно якого ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 34 000 гривень, яку виконувати самостійно.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України .

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 373, 374, 376, 474, 475, 476 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03.07.2025 року, укладену між прокурором Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень:

- передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі;

- передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді 2 років обмеження волі;

- передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та призначити покарання у виді у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.08.2024 згідно якого ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 34 000 гривень, яку виконувати самостійно.

Речові докази:

- мобільний телефон Xiaomi Hyper OS РОСО М4 Pro, ІМЕІ1: НОМЕР_3 ІМЕІ2: НОМЕР_4 із сім картами НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ;

- дві банківські карти ПриватБанк Золота «Універсальна» № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон Redmi Note 14, ІМЕІ1: НОМЕР_9 ІМЕІ2: НОМЕР_10 ;

- планшет Blackview Tab 10 Pro, ІМЕІ1: НОМЕР_11 ІМЕІ2: НОМЕР_12 ;

- мобільний телефон Redmi Xiaomi Hyper OS, ІМЕІ1: НОМЕР_13 ІМЕІ2: НОМЕР_14 із сім картою НОМЕР_15 ;

- телефон марки «Samsung DUOS», ІМЕІ1: НОМЕР_16 ІМЕІ2: НОМЕР_17 »;

- флеш носій № 425-3;

- карта пам`яті micro-26B;

- карта пам`яті Aracen 46B;

- телефон марки iPhone 13 mini, ІМЕІ1: НОМЕР_18 ІМЕІ2: НОМЕР_19 ;

- ноутбук марки Lenovo G50-45, Model Name 80E3, S/N PF0F5V1X, MO: PF9XB5C17142 -

повернути власникам.

Роз`яснити ОСОБА_3 про його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 03.07.2025 року та передбачену ст. 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Роз`яснити ОСОБА_3 про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з часу проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертоюстатті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1