Справа № 287/1147/25
провадження 1-кс/287/188/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заступника начальника СВ ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Кишин, Олевського району, Житомирської області, освіта середня, одруженого, не інваліда, громадянина України, українця, не депутата, пенсіонера, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 21.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , надійшли матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , діючи умисно, сприяв у незаконному переправленні осіб через державний кордон України за наступних обставин.

Так, 21 травня 2025 року, близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_5 , на власному автомобілі марки «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору перебував поблизу залізничного вокзалу по вул. Київській в м. Олевськ, Коростенського району, Житомирської області. В той час до ОСОБА_5 , звернувся ОСОБА_6 із проханням завезти його та знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до околиці с. Рудня-Замисловицька, Коростенського району, Житомирської області для подальшого слідування вказаними особами до державного кордону України з метою його перетину поза прикордонним контролем.

Розуміючи протиправність дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо перетину державного кордону, ОСОБА_5 на дану пропозицію, погодився, надаючи власний транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_1 , тим самим сприяв вчиненню кримінального правопорушення.

При цьому повідомив, що розрахунок за проїзд відбудеться по прибуттю на визначене місце доставки даними особами, а саме на околицю с. Рудня-Замисловицька, Коростенського району, Житомирської області, що розташоване в межах прикордонного району та запевнив останнього, що по дорозі до зазначеного населеного пункту перешкод у вигляді блок-постів немає.

Після чого, ОСОБА_6 , сів до салону вказаного автомобіля та повідомив ОСОБА_5 , що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потрібно забрати неподалік, а саме біля залізничного переїзду по вул. Свято - Возвиженській в м. Олевськ, які на той час переховувались, у зв`язку із наявними намірами щодо перетину державного кордону України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на сприяння в незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання власного транспортного засобу, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, того ж дня, близько 15 годин 50 хвилин, керуючи власним автомобілем марки «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозячи ОСОБА_6 , приїхав до визначеного місця поблизу залізничного переїзду по вул. Свято- Возвиженській, м. Олевськ, де до автомобіля підійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , завантажили в багажне відділення автомобіля свої речі, які були необхідними для незаконного перетину державного кордону України, здійснили посадку в автомобіль. Після чого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , під керуванням ОСОБА_5 розпочали рух даним автомобілем у напрямку с. Рудня-Замисловицька, Коростенського району, Житомирської області до державного кордону України з метою подальшого переправлення зазначених осіб через державний кордон України з республікою білорусь.

21.05.2025 близько 16 години 30 хвилин під час руху у визначене місце прибуття до с. Рудня-Замисловицька, проїзджаючи у напрямку державного кордону України поблизу с. Шебедиха, Коростенського району, Житомирської області, працівниками державної прикордонної служби України спільно з працівниками управління служби безпеки України зупинено автомобіль марки «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , який здійснював перевезення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що мали намір перетнути державний кордон України з республікою білорусь поза межами пунктів пропуску.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000129 від 21.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

З урахуванням отриманих під час досудового розслідування доказів 22.05.2025 року, відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у сприянні в незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, вчиненому щодо кількох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кишин, Олевського району, Житомирської області, освіта середня, одружений, не інвалід, громадянин України, українець, не депутат, пенсіонер, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Відповідно до поданого клопотання у ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та може ухилитись від слідства, суду. Так, підозрюваний ОСОБА_5 не працевлаштований та може змінити місце свого проживання з метою уникнення відповідальності. Також, підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків. Крім того, ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, слідчий вказує, що є достатні підстави у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку підозрюваного та завдання кримінального процесу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 та заступник начальника СВ ОСОБА_3 клопотання підтримали та просили застосувати цілодобовий домашній арешт щодо підозрюваного ОСОБА_5 з підстав, наведених у клопотанні.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 указав, що йому не потрібен захисник при розгляді вказаного клопотання про що надав відповідну письмову заяву.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо цілодобового арешту та просив застосувати нічній домашній арешт. Свою позицію обгрунтував тим, що йому 63 роки, він час від часу має відвідувати аптеку для купівлі ліків, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, із громадянами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше знайомий не був та на даний час йому не відомі ні їх місце перебування, ні телефонні номери. Також ОСОБА_5 зазначив, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування чи будь-якм чином незаконно впливати на проведення слідства.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000129 від 21.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) свідчать зібрані матеріали кримінального провадження, а саме: протокол затримання особи у порядку ст. 208 КПК України від 21.05.2025, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 21.05.2025, протоколи допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 21.05.2025.

Сукупність представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином. На даному етапі вони, хоча і не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте дозволяють дійти висновку про виправданість висунення підозри.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_10 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Обґрунтовуючи у клопотанні наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, матиме змогу незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є актуальним та обумовлений, серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю можливого покарання. Злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у рішенні по справі «Ілійков проти Британії» («Ilijkov v. Bulgaria») № 33977/96 від 26.06.2001, за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений. У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Сама по собі тяжкість можливого покарання не є вирішальною при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, на переконання слідчого судді, даний факт у сукупності з відомостями, що характеризують особу обвинуваченого може слугувати підставою для переховування від суду.

При встановленні ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує той факт, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Таким чином, оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, існує ймовірність впливу ОСОБА_5 на свідків з метою зміни свідчень чи відмови від таких в суді задля уникнення кримінальної відповідальності або її пом`якшення.

Крім того, той факт, що на момент розгляду даного клопотання досудове розслідування триває, а отже не зібрані усі докази у межах даного кримінального провадження, не проведений весь комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вказує на те, що інші ризики наведені слідчим у клопотанні мають місце і є обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведені обставини, слідчий суддя дійшов до переконання, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання встановленим ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Разом з цим, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 має похилий вік, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, є пенсіонером, одружений, має постійне місце проживання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин, який є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного, та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення.

При цьому, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно підозрюваного суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім того, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором (ч. 5 ст.194 КПК України).

Відтак, норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

Враховуючи наведене, з метою підвищеного контролю за підозрюваним слід покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із свідками у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі у присутності слідчого чи прокурора.

Щодо строку дії запобіжного заходу слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Тому, оскільки ОСОБА_5 повідомлено про підозру 22.05.2025 року, то досудове розслідування має бути закінченим до 22 липня 2025 року включно, а тому саме до цього строку слідчий суддя може застосувати запобіжний захід.

На думку слідчого судді, вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_5 обов`язки, з урахуванням здійснення відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України органами Національної поліції контролю за виконанням запобіжного заходу, зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194-196, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 21.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною покидати місце проживання у період часу з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин, в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.07.2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із свідками у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі у присутності слідчого чи прокурора.

Строк дії вказаних вище обов`язків встановити до 22.07.2025 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити відділенню поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному та надіслати для контролю за виконанням прокурору Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 2 ст. 179 КПК України, у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1