КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №363/2558/21 Провадження №11-кп/824/2325/2025Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1 Справа №761/1611/21 Провадження №11-кп/824/1918/2023Головуючий у І інстанції: ОСОБА_2
Справа №761/1611/21 Провадження №11-кп/824/1918/2023Головуючий у І інстанції: ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз 30.10.2015 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і 3 місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.289 КК України, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та представника потерпілої ОСОБА_11 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.289 КК України, та призначено покарання:

- за п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років із конфіскацією усього належного майна;

- за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією усього належного майна;

- за ч.1 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів визначено, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією усього належного майна.

По справі вирішено питання про судові витрати та речові докази.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів; нападі з метою заволодіння чужим майном, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом.

Так, ОСОБА_8 мав боргові зобов`язання у розмірі 100000 грн. перед ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не маючи фінансової спроможності повернути суму грошового боргу, вирішив позбавити останнього життя з корисливих мотивів, після чого незаконно заволодіти його грошовими коштами.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_13 вчинене з корисливих мотивів, ОСОБА_8 на початку січня 2021 року (точної дати та часу встановити не представилось можливим) запропонував своєму знайомому, з яким тривалий час перебуває у дружніх відносинах - особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, вчинити вказаний злочин, на що останній добровільно погодився.

Тим самим ОСОБА_8 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, вступили у попередню змову на умисне вбивство ОСОБА_13 , після чого, з метою реалізації свого злочинного умислу останні стали готуватися до вчинення даного злочину, а саме, заздалегідь розподіливши між собою ролі, обговорювали спосіб вчинення злочину, який полягав у нанесенні потерпілому ОСОБА_13 вогнепального поранення та подальше незаконне заволодіння його грошовими коштами.

13.01.2021 ОСОБА_8 , перебуваючи разом з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, у приміщенні гаражу на території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив виготовити знаряддя вчинення злочину, а саме саморобним способом, вніс конструктивні зміни у невстановлену мисливську гладкоствольну одноствольну рушницю 16-го калібру, знайдену ним у АДРЕСА_3 (точної дати, часу та місця встановити не представилось можливим), шляхом укорочення ствола та спилювання частини прикладу, внаслідок чого зазначена рушниця втратила балістичні характеристики, необхідні для мисливської зброї і набула властивостей бойової вогнепальної зброї. Тим самим, ОСОБА_8 вчинив всі дії, спрямовані на виготовлення та приготування знаряддя вчинення злочину.

Одразу після цього, задля впевненості, що невстановлена досудовим розслідуванням перероблена мисливська гладкоствольна одноствольна рушниця 16-го калібру придатна для стрільби, ОСОБА_8 запропонував особі, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження її випробувати, шляхом здійснення з останньої пострілів, на що він добровільно погодився. З цією метою останні попрямували у ліс (точного місця встановити не представилось можливим), розташований за межами території домоволодіння, де ОСОБА_8 здійснив виготовлення знаряддя вчинення злочину.

Перебуваючи у лісі, ОСОБА_8 надав особі, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження виготовлене знаряддя вчинення злочину, тобто невстановлену перероблену мисливську гладкоствольну одноствольну рушницю 16-го калібру, при цьому вказавши останньому випробувати її на придатність.

Особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, взявши вказану зброю до рук, з метою встановлення її придатності до стрільби, спрямував ствол невстановленої переробленої мисливської гладкоствольної одноствольної рушниці 16-го калібру у бік стовбура дерева та здійснив два постріли, в результаті яких ОСОБА_8 зрозумів, що знаряддя вчинення злочину придатне для використання та втілення заздалегідь розробленого плану щодо умисного вбивства ОСОБА_13 та незаконного заволодіння його грошовими коштами.

У подальшому, діючи відповідно до раніше розподілених між ОСОБА_8 та особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження ролей, шляхом введення в оману потерпілого ОСОБА_13 , розповсюдили у с. Любимівка Вишгородського району Київської області неправдиву інформацію щодо наявності у них цінних золотих монет, задля того, щоб у потерпілого ОСОБА_13 склалася хибна стійка думка про наміри погашення ОСОБА_8 боргу, та створення ілюзії реальної можливості його сплати.

Зокрема на виконання даної частини злочинного плану ОСОБА_8 за декілька днів до вчинення вбивства ОСОБА_13 (точної дати та часу встановити не представилось можливим) повідомив другу ОСОБА_13 - ОСОБА_14 , про наявність вищевказаних цінних монет, оскільки був впевнений, що останній розповість про це ОСОБА_13 .

Крім того, відповідно до спільно узгодженого плану хибна інформація розповсюджувалась щодо того, що дані про наявність цінних монет та їх місцезнаходження знає лише особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, що в подальшому передбачало його особисту присутність під час зустрічі ОСОБА_8 з ОСОБА_13 .

Так, продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, ОСОБА_8 для скоєння вказаного злочину заздалегідь приготував мобільний термінал IMEI 1: № НОМЕР_1 , IMEI 2: № НОМЕР_2 , яким постійно користувався, у який вставив сім-картки, зокрема картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером мобільного телефону № НОМЕР_3 та картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з номером мобільного телефону № НОМЕР_4 , які були відомі потерпілому, за допомогою яких він хотів зв`язатися із ОСОБА_13 та домовитись про зустріч, з метою повернення боргу за рахунок нібито знайдених золотих монет.

Із вказаною метою ОСОБА_8 13.01.2021, використовуючи програму для обміну повідомленнями, а саме «Telegram Messenger», домовився із ОСОБА_13 про зустріч, яка мала відбутися у с. Любимівка Вишгородського району Київської області 14.01.2021. Крім того, під час домовленості про зустріч, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_13 , що останньому необхідно з собою взяти грошові кошти, задля повернення суми грошових коштів, яка являється різницею між оголошеною вартістю цінних монет та боргом, оскільки сумарна вартість вигаданих цінних монет становила понад 100000 грн. (сто тисяч гривень). Тим самим, ОСОБА_8 достовірно знав про те, що на місце зустрічі ОСОБА_13 приїде з певною сумою грошових коштів, якими ОСОБА_8 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження мали намір в подальшому незаконно заволодіти.

Наступного дня, тобто 14.01.2021, приблизно о 16 год. (точного часу не встановлено) ОСОБА_13 приїхав на автомобілі марки «Chrysler 200», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_10 , на заздалегідь обумовлене місце, а саме за адресою: АДРЕСА_4 , до місця проживання особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, де зупинив автомобіль.

Разом з тим, ОСОБА_8 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження попередньо домовились, що по приїзду ОСОБА_13 на місце зустрічі, особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження вийде першим та сяде на передне сидіння автомобіля ОСОБА_13 , оскільки відповідно до заздалегідь узгодженого плану, лише особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження знає місце, де нібито сховані цінні монети, та він буде вказувати у якому напрямку та куди саме їхати, а ОСОБА_8 сяде на заднє сидіння до автомобіля ОСОБА_13 , попередньо сховавши знаряддя вчинення злочину, тобто невстановлену перероблену мисливську гладкоствольну одноствольну рушницю 16-го калібру, під верхній одяг, для того, щоб останній не помітив приховану зброю, та у випадку, якщо ОСОБА_8 буде вимушений скористатися нею у автомобілі, ОСОБА_13 не помітить як ОСОБА_8 її дістає та має намір використати.

Одразу після цього, тобто по приїзду автомобіля марки «Chrysler 200», реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_8 , помітивши, що вищевказаний автомобіль за кермом якого знаходився ОСОБА_13 , зупинився на обумовленому місці, підійшов разом із особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження до вказаного транспортного засобу, та діючи відповідно до заздалегідь узгодженого плану останні сіли в середину автомобіля, розмістившись наступним чином: ОСОБА_8 сів на заднє сидіння посередині, а особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження на переднє праве місце. Перебуваючи у автомобілі, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_13 про те, що точне місцезнаходження цінних монет знає особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, після чого попросив останнього повідомити, де саме вони сховані та куди необхідно їхати, на що особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження повідомив про те, що цінні монети знаходяться у лісі в с. Сичівка Вишгородського району Київської області, після чого останні поїхали в бік вказаного села, а саме у напрямку, який вказав особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження.

Рухаючись на автомобілі, останні зупинились в лісосмузі на виїзді з вищевказаного села, оскільки ОСОБА_13 , всупереч заздалегідь обумовленої домовленості між ОСОБА_8 та особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження відмовився йти разом з ними до лісу для відшукання схованих останнім золотих монет, та повідомив ОСОБА_8 разом з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження про те, що далі він не проїде та вказав особі, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, щоб він йшов по монети самостійно та приніс їх до автомобіля.

Продовжуючи свої злочинні дії, згідно розподілених ролей, особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, діючи узгоджено з ОСОБА_8 , відповідно до попередньо узгодженого та розробленого плану, почав відволікати ОСОБА_13 шляхом спілкування з ним, а ОСОБА_8 в цей час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на задньому сидінні автомобіля, використовуючи невстановлену досудовим розслідуванням мисливську гладкоствольну одноствольну рушницю 16-го калібру, яка ним була заздалегідь перероблена, та яку він мав при собі, з метою спричинення смерті ОСОБА_13 , та незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 , які останній мав при собі, та з метою не повертати останньому борг в розмірі 100000 гривень та заволодіти грошовими коштами, які ОСОБА_13 мав при собі, здійснив один постріл із вказаного знаряддя злочину у потиличну область справа потерпілому, який сидів на передньому водійському сидінні автомобіля. Внаслідок отриманого вогнепального поранення ОСОБА_13 помер на місці.

Своїми протиправними умисними спільними з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження діями, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_13 ушкодження у вигляді вхідної вогнепальної рани у потиличній області справа, від якої бере початок рановий канал, спрямований ззаду наперед, справа наліво, знизу доверху, який проходить через м`які тканини даної області з ушкодженням костей склепіння та основи черепа, оболонки й тканину головного мозку та закінчується вихідною вогнепальною раною в лівій лобно-скроневій області та крововиливи (на верхній повіці правого та лівого ока). Комплекс вищеописаних тілесних ушкоджень міг утворюватися від дії вогнепального снаряда (кулі) при пострілі з вогнепальної зброї та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті.

Після цього, ОСОБА_8 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, діючи згідно попередньої домовленості, з метою подальшого відшукання грошових коштів, які на думку останніх мали бути у потерпілого ОСОБА_13 для незаконного заволодіння та подальшого розпорядження ними, тобто переслідуючи корисливий мотив, обшукали автомобіль марки «Chrysler 200» д.н.з. НОМЕР_5 та особисті речі ОСОБА_13 , в результаті чого незаконно заволоділи грошовими коштами в сумі 18000 грн. (вісімнадцять тисяч гривень 00 копійок), які розділили між собою та розпорядились ними на власний розсуд.

У подальшому, з метою приховування слідів злочину, ОСОБА_8 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, діючи спільно та узгоджено, відповідно до раніше розробленого та узгодженого ними плану, витягли із салону вказаного автомобілю тіло потерпілого, яке за допомогою фізичної сили шляхом волочіння, перемістили на відстань близько 15 метрів від місця вчинення злочину, після чого поклали його на землю.

Після цього, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин та діючи відповідно до попередньо узгодженого плану дій, ОСОБА_8 під час руху до місця проживання особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, викинув в невстановленому місці в болото знаряддя вчинення злочину, тобто невстановлену мисливську гладкоствольну одноствольну рушницю 16-го калібру, яка ним була заздалегідь перероблена та за допомогою якої він скоїв вбивство потерпілого ОСОБА_15 . Прийшовши до місця проживання особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження за адресою: АДРЕСА_4 , останній разом з ОСОБА_8 знищили свій верхній одяг та взуття, в якому вони перебували в момент вчинення вбивства ОСОБА_13 шляхом спалювання цих предметів у вогні печі опалення будинку.

Крім того, у ОСОБА_8 під час планування та втілення у дійсність умисного вбивства ОСОБА_13 , виник прямий злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, відносно ОСОБА_13 .

Так, з метою реалізації злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, відповідно до раніше розподілених між ОСОБА_8 та особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження ролей, з яким ОСОБА_8 вступив у попередню змову на умисне вбивство ОСОБА_13 та у попередню змову щодо вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, шляхом введення в оману потерпілого, розповсюдили за місцем проживання, а саме у с. Любимівка Вишгородського району Київської області неправдиву інформацію щодо наявності у них цінних золотих монет, задля того, щоб у потерпілого ОСОБА_13 склалася хибна стійка думка про наміри погашення ОСОБА_8 боргу, та створення ілюзії реальної можливості його сплати.

Зокрема на виконання даної частини злочинного плану ОСОБА_8 за декілька днів до вчинення вбивства ОСОБА_13 (точної дати та часу встановити не представилось можливим) повідомив другу ОСОБА_13 - ОСОБА_14 , про наявність цінних монет, оскільки був впевнений, що останній розповість про це ОСОБА_13 .

Крім того, відповідно до спільно узгодженого плану хибна інформація розповсюджувалась щодо того, що дані про наявність цінних монет та їх місцезнаходження знає лише особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, що в подальшому передбачало його особисту присутність під час зустрічі ОСОБА_8 з ОСОБА_13 .

Так, продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, ОСОБА_8 для скоєння вказаного злочину заздалегідь приготував мобільний термінал IMEI 1: № НОМЕР_1 , IMEI 2: № НОМЕР_2 , яким постійно користувався, у який вставив сім-картки, зокрема картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером мобільного телефону № НОМЕР_3 та картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з номером мобільного телефону № НОМЕР_4 , які були відомі потерпілому, за допомогою яких він хотів зв`язатися із ОСОБА_13 та домовитись про зустріч, з метою повернення боргу за рахунок нібито знайдених золотих монет.

Із вказаною метою ОСОБА_8 13.01.2021, використовуючи програму для обміну повідомленнями, а саме «Telegram Messenger», домовився із ОСОБА_13 про зустріч, яка мала відбутися у с. Любимівка Вишгородського району Київської області 14.01.2021. Крім того, під час домовленості про зустріч, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_13 , що останньому необхідно з собою взяти грошові кошти, задля повернення суми грошових коштів, яка являється різницею між оголошеною вартістю цінних монет та боргом, оскільки сумарна вартість вигаданих цінних монет становила понад 100000 грн. (сто тисяч гривень). Тим самим, ОСОБА_8 достовірно знав про те, що на місце зустрічі ОСОБА_13 приїде з певною сумою грошових коштів, якими ОСОБА_8 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження мали намір незаконно заволодіти.

Так, перебуваючи в лісосмузі на виїзді з села Любимівка Вишгородського району Київської області, після скоєння умисного вбивства ОСОБА_13 , шляхом здійснення одного пострілу у потиличну область справа потерпілому, який сидів на передньому водійському сидінні автомобіля, ОСОБА_8 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, діючи згідно попередньої домовленості, з метою подальшого відшукання грошових коштів, які на думку останніх мали бути у потерпілого ОСОБА_13 для незаконного заволодіння та подальшого розпорядження ними, тобто переслідуючи корисливий мотив, обшукали автомобіль марки «Chrysler 200» реєстраційний номер НОМЕР_5 та особисті речі ОСОБА_13 , в результаті чого незаконно заволоділи грошовими коштами в сумі 18000 грн. (вісімнадцять тисяч гривень 00 копійок), які розділили між собою та розпорядились ними на власний розсуд.

Крім того, 14.01.2021 приблизно о 18 год. 00 хв. (точний час не встановлений), в лісосмузі на виїзді з села Любимівка Вишгородського району Київської області, після вчинення умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_13 , з метою приховати вчинення вказаного умисного вбивства, у ОСОБА_8 виник прямий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобіля марки «Chrysler 200», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_10 та який перебував у користуванні ОСОБА_13 .

Одразу після цього, а саме 14.01.2021, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , достовірно усвідомлюючи, що його дії носять протиправний характер та ігноруючи вказану обставину, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою приховування умисного вбивства ОСОБА_13 , незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом, а саме сів за кермо вказаного автомобіля, де за допомогою ключа запалювання завів його двигун, після чого проїхав відстань приблизно 5 (п`ять) метрів.

Однак, у зв`язку із засніженням ґрунтової дороги ОСОБА_8 не зміг залишити місце вчинення злочину та був змушений залишити вказаний автомобіль в місці, де його в подальшому було виявлено працівниками поліції.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд належним чином не врахував особу обвинуваченого, який раніше судимий, та посередньо характеризується за місце проживання. Також судом не враховано, що ОСОБА_8 вчинено умисне вбивство з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що вказує на високу ступінь суспільної небезпеки діяння.

Наведені обставини свідчать про те, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає засадам статей 50, 65 КК України.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 років, із конфіскацією усього належного майна; за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього належного майна; за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів визначити, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією усього належного майна.

В решті вирок суду просить залишити без змін.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати через неправильне застосуванням кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд належним чином не врахував тяжкість вчинених ОСОБА_8 злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий та не застосував при призначенні покарання положення частини 2 статті 70 КК України, відповідно до якої якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання.

За доводами апелянта, обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, в даному кримінальному провадженні відсутня. Про це свідчить і те, що обвинувачений ОСОБА_8 завдану шкоду потерпілій не відшкодував.

За наведених обставин вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за своїм розміром є явно незаконним та несправедливим через м`якість та не може гарантувати попередження вчинення ним нових злочинів.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією усього належного майна; за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією усього належного майна; за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів визначити, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна.

В решті вирок суду просить залишити без змін.

Захисником ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подані заперечення на апеляційні скарги, в яких він просить оскаржуваний вирок залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та частково підтримала апеляційну скаргу потерпілої сторони, потерпілу та її представника, які просили задовольнити подану ними апеляційну скаргу та частково підтримали апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти поданих апеляційних скарг та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілої підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинених злочинів та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.289 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.289 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких та особливо тяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, судом визнано рецидив злочинів.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційних скарг прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілої про те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

На переконання суду апеляційної інстанції, призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, хоч і не виходить за межі санкції, встановленої п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України, проте за своїм розміром є явно несправедливим, через м`якість.

Відповідно до змісту положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співрозмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи та проти власності, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів; вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом.

Як правильно посилаються у своїх апеляційних скаргах прокурор та представник потерпілої, суд першої інстанції при призначенні покарання в достатній мірі не врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, їх характер та наслідки, що призвели до смерті особи.

Колегією суддів також враховується, що обвинувачений ОСОБА_8 є особою раніше судимою, останній раз за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.10.2015 за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці, звільнившись із місць позбавлення волі по відбуттю покарання, вчинив нові злочини, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Підсумовуючи результати апеляційного розгляду, колегія суддів відмічає особливу соціальну небезпечність обвинуваченого, який за попередньою змовою групою осіб, діючи з корисливих мотивів, завчасно та ретельно спланував особливо тяжкі злочини, виготовив знаряддя вчинення злочину, а саме саморобним способом вніс конструктивні зміни у невстановлену мисливську гладкоствольну одноствольну рушницю, з якої в подальшому здійснив один постріл у потиличну область справа потерпілому, який сидів на передньому водійському сидінні автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_13 помер на місці.

Крім цього, колегія суддів погоджується з доводами апелянтів про те, що суд безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним судом у постанові від 22.03.2018 у справі № 51-2607 км 18, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Разом із цим, матеріали кримінального провадження не містять даних про відшкодування потерпілим хоча б частини коштів в рахунок завданої матеріальної та моральної шкоди, незважаючи на те, що з моменту вчинення злочинів сплинуло більше чотирьох років.

Протягом апеляційного перегляду в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 хоч і не заперечував встановлені фактичні обставини кримінального провадження, проте намагався довести виправдання своїх злочинних дій, посилаючись на протиправну поведінку потерпілого, що ставить під сумнів наявність у нього щирого каяття, оскільки наявність такої обставини не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття.

Враховуючи обставини та суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 за п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України більш суворе покарання, ніж визначене судом першої інстанції, а саме покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років.

За висновками суду апеляційної інстанції, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В той же час колегія суддів не вбачає законних підстав для призначення ОСОБА_8 по ч.4 ст.187 КК України більш суворого покарання, ніж призначено судом першої інстанції, про що просить прокурор в поданій апеляційній скарзі.

Надаючи оцінку апеляційним доводам представника потерпілої про призначення обвинуваченому за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі, колегія суддів враховує, що за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 у справі № 1-42/2004, застосування державою найтяжчого виду покарання довічного позбавлення волі обумовлюється принципом соціальної доцільності, а також принципом співмірності відповідальності вчиненому злочину.

За приписами статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості вчинених злочинів та їх наслідків, даних про особу винного, застосування до ОСОБА_8 найтяжчого виду покарання у виді довічного позбавлення волі є надмірно суворим.

Відповідно до положень ст.409 КПК України невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Необхідність застосування більш суворого покарання згідно п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку суду в цій частині та ухвалення нового вироку.

З цих підстав апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та представника ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та представника ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання:

- за п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 років, із конфіскацією усього належного майна.

- за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією усього належного майна.

- за ч.1 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією усього належного майна.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5