Провадження № 1-в/638/679/25
УХВАЛА

29 липня 2025 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

начальника відділення СПС відділу «Олексіївської виправної колонії (25)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання на виконання вироку Борівського районного суду Харківської області від 17.11.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на 3 роки, вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2021 року, згідно з яким призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 червня 2025 року відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. Строк відбування покарання почався з 29.02.2024.

ВСТАНОВИВ

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні засуджений та представник відділення СПС відділу «Олексіївської виправної колонії (25)клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлені наступні обставини справи.

Вироком Борівського районного суду Харківської області від 17 листопада 2021 року, засудженому ОСОБА_5 призначене покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2021 року ОСОБА_5 призначене покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі з ізоляцією засудженого та поміщення його до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Ухвалою від 24 червня 2025 року Шевченківського районного суду міста Харкова задоволено подання начальника Державної установи «Олексіївеька виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_6 про вирішення питання застосування покарання за наявності кількох вироків та визначення початку строку відбування покарання ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Борівського районного суду Харківської області від 17.11.2021, більш суворим у виді 4 років позбавлення волі, призначеним вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2021, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 17 листопада 2021 року Борівського районного суду Харківської області ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднану з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом кримінального правопорушення 18 липня 2021 року на суму 2 130 гривень.

Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Зі змісту мотивувальної частини вироку Борівського районного суду міста Харкова від 17.11.2021 року вбачається, що ОСОБА_5 :

- 18.07.2021 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 2 130 гривень;

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на 2021 рік для працездатних осіб: з 1 січня 2021 року - 2270 гривень, з 1 липня 2021 року - 2379 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2481 гривня.

Зазначений епізод на день вчинення правопорушення не перевищував розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а також за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення..

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 завдав матеріальну шкоду потерпілому за епізод злочинної діяльності на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння злочинів, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд доходить висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону.

За таких обставин, клопотання є таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 - задовольнити.

Привести вирок Борівського районного суду Харківської області від 17.11.2021 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», а саме за ч. 3 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнивши засудженого від призначеного покарання у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити з ухвали від 24 червня 2025 року Шевченківського районного суду м. Харкова посилання на приписи ч. 4 ст. 70 КК України.

Дата початку відбування покарання засудженим ОСОБА_5 визначена ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 червня 2025 року.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 29.07.2025.

Суддя ОСОБА_1