Номер провадження: 11-сс/813/1239/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 12.06.2025, якою в межах к/п № 0000239 від 14.04.2025 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.08.2025, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській обл. ОСОБА_9 та було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.08.2025 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1 КК України без визначення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою з таких підстав:

- органом досудового розслідування не доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі обмежився посиланням за загальні принципи, більш того, залишив поза увагою аргументи сторони захисту з приводу необґрунтованості повідомленої підозри;

- заявлені ризики не доведені органом досудового розслідування, підозрюваний ОСОБА_7 не вживав дій, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування та суду та на перешкоджання кримінальному провадженню, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Поза увагою слідчого судді залишилася усталена практика ЄСПЛ відповідно до якої ризики повинні носити не абстрактний, а конкретний характер та підтверджуватися відповідними доказами.

- підозрюваний ОСОБА_7 має місце проживання, соціальні зв`язки, проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , в умовах слідчого ізолятора виявив бажання залучитися до праці, що свідчить про позитивні риси його характеру;

За таких обставин, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 12.06.2025 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу з доповненнями у повному обсязі та просили її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при постановлені слідчим суддею оскаржуваної ухвали зазначені вимоги процесуального закону було дотримано в повній мірі з огляду на наступне.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту відносно необґрунтованості підозри ОСОБА_7 , апеляційний суд приходить до таких висновків.

Так, як вбачається із клопотання слідчого, у листопаді 2024 у громадянина ОСОБА_7 , спільно із ОСОБА_10 , які усвідомлювали, що російська федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію, виник злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності ЗСУ в особливий період, шляхом виготовлення через знайомих працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки міста Одеси, військово-облікових документів, із записом про визнання ОСОБА_11 непридатним за станом здоров`я до проходження військової служби у ЗСУ, утворених відповідно до Закону військових формуваннях, з метою сприяння ухиленню останнім від виконання визначеного Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відтак, 12.11.2024 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зателефонував ОСОБА_7 , та повідомив, що бажає отримати документи, які надають йому право на зняття з військового обліку. На вказане ОСОБА_7 , маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії Російської Федерації проти України, загрози її національній безпеці, призначив останньому зустріч біля ТЦ «Сіті Центр» по вул. Небесної сотні у м. Одеса.

У подальшому, 12.11.2024 о 10:21 год., ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які повідомили, що зможуть допомогти придбати останньому документи, які надають йому право на зняття з військового обліку, шляхом виготовлення через знайомих працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки міста Одеси, військово-облікові документи, із записом про визнання ОСОБА_11 непридатним за станом здоров`я до проходження військової служби у Збройних Силах України та інших, утворених відповідно до Закону військових формуваннях, за умови передачі особисто для нього та невстановлених на той час досудовим розслідуванням осіб грошових коштів у сумі 12000 доларів США. Крім того, ОСОБА_7 зазначив, що для виготовлення відповідних документів ОСОБА_11 має надіслати копію паспорта громадянина України, довідки про місце реєстрації, ідентифікаційного коду, а також фотокартки формату 3х4, а також аванс у розмірі 3000 доларів США.

Того ж дня, ОСОБА_11 надіслав зазначені документи ОСОБА_7 на його номер мобільного терміналу НОМЕР_2 через сервіс обміну миттєвими повідомленнями «Whats App».

Далі, 22.11.2024 о 10:40 год., під час особистої зустрічі із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 біля ТЦ «Сіті Центр» по вул. Небесної сотні у м. Одеса, ОСОБА_11 передав ОСОБА_7 аванс у розмірі 3000 доларів США (що у відповідності до офіційного курсу НБУ в перерахунку на гривневий еквівалент становить 123 858 гривень НБУ) за виготовлення документів, на підставі яких ОСОБА_11 буде знято з військового обліку, а також з метою надання подальших вказівок стосовно передачі другої частини грошових коштів.

Після чого, 19.02.2025 о 21:37 год. ОСОБА_7 , використовуючи сервіс обміну миттєвими повідомленнями «Whats App» із номером мобільного терміналу НОМЕР_3 надіслав повідомлення ОСОБА_11 про те, що документи готові, та що їх буде передано останньому через маршрутне таксі.

У подальшому, 20.02.2025 о 07:12 год. ОСОБА_7 надіслав повідомлення ОСОБА_11 , використовуючи сервіс обміну миттєвими повідомленнями «Whats App» із номеру мобільного терміналу НОМЕР_3 та повідомив, що він зможе забрати документ через водія маршрутного таксі із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 , а також надав номер телефону водія, з метою уточнення часу прибуття транспортного засобу до залізничного вокзалу по вул. Старосінна у м. Одеса.

Далі, 20.02.2025 приблизно о 19:30 год., ОСОБА_11 , знаходячись поблизу залізничного вокзалу по вул. Старосінна у м. Одеса, підійшов до маршрутного таксі із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 , та отримав від водія конверт із написом « ОСОБА_12 », у якому знаходилися наступні документи: - тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_5 від 17.02.2023 (про виключення з військового обліку); - довідку військово-лікарської комісії № 1/673 від 17.02.2023; - копію консультаційного висновку спеціаліста за формою № 028/о, видані на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_3 та його відділами тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_5 від 17.02.2023 та довідка військово-лікарської комісії № 1/673 від 17.02.2023 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не видавалась.

Згідно із листом ІНФОРМАЦІЯ_4 підроблення та використання особою тимчасового посвідчення військовозобов`язаного про виключення з обліку являється перешкоджанням виконанню своїх обов`язків військово-службовцями ІНФОРМАЦІЯ_6, та/або ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) заходів; протоколами допитів свідка ОСОБА_11 від 12.11.2024 та 09.01.2025; протоколом обшуку від 25.02.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 26.02.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 26.02.2025; відповіддю на доручення представництва ВБ в Одеській області (з дислокацією у м. Одеса) 2-ого управління ГУ ВБ СБ України від 02.11.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Колегія суддів, вивчивши матеріали, які надані апеляційному суду, приходить до висновку про те, що слідчий суддя, належним чином здійснивши судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб констатував, що органом досудового розслідування дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1 КК України та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

При цьому, захисник не позбавлена можливості окремо оскаржити повідомлення про підозру.

Додатково апеляційний суд враховує надані прокурором відомості з приводу того, що до ЄРДР у межах вказаного кримінального провадження були внесені додаткові відомості за ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 3 ст. 358 КК України, у зв`язку із вилученням за місцем проживання ОСОБА_7 пістолета, боєприпасів та підробних документів.

Більш того, апеляційний суд зауважує, що захисник, зауважуючи про необґрунтованості підозри не наводить конкретних аргументів, а її доводи обмежені загальними формулюваннями.

Що стосується ризиків у зазначеному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вбачається із мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя констатував наявність у вказаному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, оскільки ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, на думку колегії суддів слідчий суддя обґрунтовано допустив наявність даного ризику.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Апеляційний суд вважає реальним ризик перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки досудове розслідування знаходиться на початковому етапі, проводиться ряд слідчих та розшукових дій, спрямованих та встановлення обставин кримінального провадження.

Колегія суддів також не може виключити ризик вчинення іншого кримінального правопорушення з огляду на умисний та корисливий характер інкримінованого злочину.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Апеляційний суд враховує посилання захисника з приводу того, що ОСОБА_7 має місце проживання, соціальні зв`язки, проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , водночас зауважує, що зазначені обставини безумовно не спростовують існування ризиків.

Що стосується можливості визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави, апеляційний суд зауважує наступне.

Приписами ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні використовують для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного або обвинуваченого, тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим серед таких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, оскільки під час його застосування особу позбавляють свободи. Водночас такий запобіжний захід порівняно з указаними більш м`якими запобіжними заходами за певних умов може стати єдиним дійсно дієвим й обґрунтованим запобіжним заходом для виконання завдань кримінального провадження, зокрема, в умовах воєнного стану, коли забезпечення правопорядку в державі ускладнено, а масові загрози життю і здоров`ю людей, іншим їхнім засадничим правам і свободам надвисокі.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

На підставі системного аналізу положень кримінального процесуального закону, які регламентують визначення застави, можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи.

Натомість, апеляційний суд враховує фактичні обставини вчинення інкримінованого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, який виразився у вчиненні дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності ЗСУ у найбільш несприятливий для держави час, коли здійснюється відсіч повномасштабному вторгненню рф, наявність ризиків, та погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що потреби досудового розслідування та суспільний інтересах на даному етапі провадженні виправдовують застосування безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту та скасування законної ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 12.06.2025, якою в межах к/п №0000239 від 14.04.2025 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4