Справа № 274/2153/25 Провадження № 1-кп/0274/620/25
УХВАЛА

26.05.2025 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 24.12.2024, щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України,

в с т а н о в и в:

Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області проводиться судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб до обвинуваченого ОСОБА_6 без визначення застави, оскільки ризики, що слугували підставою для обрання та наступного продовження такого запобіжного заходу, на думку прокурора, не зникли та існують на цей час.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним до суду клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 погодилися із клопотанням прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, інші учасники судового розгляду не заперечили проти клопотання прокурора.

Суд, заслухавши клопотання прокурора та захисника, думку учасників судового розгляду, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двохмісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З огляду на положення ст. 199 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, враховуються, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутація, майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Своє клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, продовжувати свою злочинну навмисну діяльність з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, або іншу діяльність на шкоду державній безпеці України, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню шляхом не вчасного з`явлення до суду.

На обґрунтування цих ризиків, передбачених п. 1, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором зазначено, що ОСОБА_6 продовжує обвинувачуватися у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна або без такої. Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 зможе контактувати з іншими невстановленими на даний час причетними особами та в подальшому повторно вчиняти протиправні дії, спрямовані на порушення громадської безпеки, залякування населення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Окрім того, ОСОБА_6 , бувши працездатною особою, ніде не працює, не має особистого доходу, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за ст. 185 та ст. 309 КК України, що вказує на його схильність до здійснення протиправної діяльності з корисливих мотивів.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26.12.2024 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.02.2025, без визначення застави.

Ухвалами слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.02.2025 та 20.03.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_6 продовжено дію раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.04.2025 включно без визначення застави.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.04.2025 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.06.2025 включно без визначення застави.

Ризики, передбачені п.п. 1, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при продовженні строку запобіжного заходу, продовжують існувати і надалі, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Будь-яких обставин, які є перешкодою для продовження ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, тяжкого стану здоров`я, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставини, враховані судом при продовженні запобіжного заходу щодо обвинуваченого, не змінилися, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині. Встановлені ризики є дійсними та триваючими.

Тож, з врахуванням тяжкості злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , та міри покарання, що йому загрожує у випадку доведеності його вини, зважаючи на його особу, зокрема, що він є непрацевлаштований та раніше судимий, суд вважає доведеною наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Варто зазначити, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на цей час неможливе. Тривалість застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу з урахуванням його виду у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на теперішній час не виходить за межі розумного строку.

Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, статтею 258 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що в справі лише розпочався судовий розгляд, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, та виправдовує мету його застосування з передбачених законом підстав, суд вважає за доцільне продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого на 60 днів.

Також суд враховує, що відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, й ст. 258 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, суд вважає за необхідне не визначити розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 178, 183, 331, 372, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб до 24 липня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору, направити уповноваженій службовій особі державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№ 8)".

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1