Справа №371/1316/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3950/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

12 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 05 лютого 2025року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000226обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на момент вчинення кримінального правопорушення працюючого на посаді начальника відділу превенції Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 286-1 КК України та призначенойому покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 10 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 29.06.2022 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ухвалено залишити тримання під вартою в Державній установі Міністерства Юстиції України «Київський слідчий ізолятор».

Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат, арешту майна та пред`явлених цивільних позовів у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть двох осіб, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 29.06.2022, приблизно о 20 години 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, керуючи власним технічно-справним автомобілем марки «DODGE JOURNEY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в напрямку м. Києва на 101 км автодороги Н-01 Київ-Знам`янка не доїжджаючи до перехрестя з відгалуженням доріг до з`їзду в поле в напрямку його руху і з протилежного боку до с. Росава Обухівського району Київської області, діючи в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (д) Правил дорожнього руху України, проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та своєчасно не відреагував на її зміну та в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час руху не обрав безпечну швидкість та належним чином не врахував дорожню обстановку, що вплинуло на втрату можливості контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, та внаслідок чого допустив виїзд ліворуч на ліву смугу зустрічного руху де під час руху відбулося зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в напрямку м. Миронівка.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок з ушкодженням кісток скелету та внутрішніх органів від яких загинула на місці пригоди, а водій автомобіля «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок з ушкодженням кісток скелету та внутрішніх органів, від яких ІНФОРМАЦІЯ_4 помер в приміщенні Миронівської опорної багатопрофільної лікарні.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів пунктів 1.5, 2.3 (д), 2.9 (а), 12.1 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 проявив злочинну недбалість так як не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння,хоча повинен був і міг їх передбачити.

ОСОБА_7 порушив правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб, а саме потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Не погоджуючись з вказаним вироком,захисник обвинуваченого подала апеляційну скаргуз доповненнями, в якій просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження з підстав, визначених п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вважає вирок суду необґрунтованим та невмотивованим, таким, що суперечить дійсним обставинам справи, зокрема рішення суду ґрунтується на неповноті судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, істотному порушенні вимог кримінального процесуального закону, неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність та припущеннях.

Зазначає, що слідчим, під час затримання ОСОБА_7 були порушено його право на захист відповідно до вимог КПК, а також вважає, що огляд місця ДТП від 29.06.2022 року є недопустимим доказом, оскільки його проведено з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, а саме з порушенням прав підозрюваного на захист, порушенням належної правової процедури, а саме порушення порядку проведення слідчої дії, порядку фіксації ходу та результатів її проведення, визначених ст.ст. 104, 105, 223, 237 та 238 КПК України, внаслідок чого в ході огляду не встановлено та не зафіксовано повних відомостей щодо обставин події, яка підлягає доказуванню, а ті, що зафіксовані піддаються об`єктивним сумнівам, як щодо їх достовірності, так і належності до події. Зокрема, під час проведення огляду місця події, ОСОБА_7 заявлено клопотання про залучення його до процесуальної дії, однак слідчим йому було відмовлено, тому обвинувачений був позбавлений можливості реалізувати його права на захист, а саме можливість реалізувати свої права особисто, брати особисту участь у кримінальному провадженні, що є порушенням його права на захист.

Крім того, стороною захисту в судовому засіданні надано доказ, а саме аудіозапис зроблений ОСОБА_7 , на якому зафіксовано його розмову зі слідчими під час затримання та проведення слідчої дії, однак судом першої інстанції безпідставно та невмотивовано визнано наданий доказ - аудіозапис недостовірним.

Судом не враховано, що обвинувачений звертаючись до слідчого вказував на місце зіткнення на смузі руху у напрямку м. Київ та наголошував на конкретній слідовій інформації, відповідно пояснення обвинуваченого щодо місця зіткнення та припущення слідчого різняться. Зокрема, слідчим не оглянуто та не зафіксовано у протоколі огляду важливих для кримінального провадження відомостей як: сліди шин та сліди гальм, які згідно протоколу огляду та схеми відсутні, що суперечить додатку до протоколу - фото таблиці, у якій зазначені сліди зафіксовано на фото №12, 13 та 16, який до того ж перетинає пошкодження дорожнього покриття №2 на смузі руху у напрямку м. Київ (на наявність такого сліду також вказує висновок експерта №1-06/24 від 03.06.2024); сліди пошкоджень на транспортних засобах; пошкодження дорожнього покриття; місця осипу скла, пластику та деталей від автомобілів. Тобто, слідчий провід огляд ДТП формально, не вжив заходів щодо огляду, фіксації, ідентифікації слідової та речової інформації на місці пригоди, не встановив її належності до події, а також в протоколі не зафіксовано дорожньої обстановки у місці зіткнення, яка підлягає доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України. У даному випадку, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, оскільки залишились недослідженими обставини, з`ясування яких може мати значення для схвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, саме із цих відомостей має бути встановлено місце зіткнення транспортних засобів, та надана відповідна оцінка діям водіїв.

Разом з тим, судом безпідставно та невмотивовано визнано недостовірним доказом додану фототаблицю до додаткових пояснень обвинуваченого, в частині фото, які не відповідають інформації у фототаблиці, яку склав слідчий, що впливає на винуватість чи невинуватість обвинуваченого.

Вважає висновок інженерно-технічної експертизи №СЕ-19/111-22/24691-ІТ від 08.08.2022 неналежним та недопустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 12 Закону України «Про судову експертизу», п. 1 ч. 5 ст. 69, ч. 1 ст. 101, ст. 102 КПК України та ст. 85, ч. 1 ст. 86 КПК України.

Вказує, що суд першої інстанції, наводячи у своєму рішенні висновки щодо місця зіткнення, належним чином не дослідив та не надав об`єктивної оцінки зафіксованій під час огляду місця ДТП слідчої та речової інформації, обмежившись лише її перерахуванням, тому прийшов до завідомо невірного висновку щодо місця зіткнення на смузі руху у напрямку м. Миронівка. Водночас, суд не перевірив доводів сторони захисту, не навів своїх мотивів щодо їх спростувань, відхилення та не врахування щодо розбіжностей, між відомостями зображеними слідчим у схемі місця ДТП та зафіксованими на фото, відео матеріалах, які свідчать про недостовірність зафіксованої слідчим у схемі інформації. Крім того, суд не надав належної оцінки доказам сторони захисту, а саме висновку експерта ОСОБА_13 №1-06/24 від 03.06.2024 щодо його обґрунтованості та вмотивованості, порівняно з висновком інженерно-технічної експертизи №СЕ-19/111-22/24691-ІТ від 08.08.2022, у якому експерт лише перерахував зафіксовані у схемі місця ДТП відомості, які не дослідив, та не навів обґрунтованих та вмотивованих доводів, чому він дійшов до такого висновку. Отже судове рішення, у якому не наведено висновків суду щодо оцінки показань експерта ОСОБА_13 мотивів їх відхилення та неврахування, не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Також, суд не врахував невідповідність дорожніх умов та дорожньої обстановки зазначених слідчим у схемі місці ДТП по відношенню до тих, якими повинна бути обладнана відповідна ділянка дороги, відповідно до схеми організації дорожнього руху. Водночас, відомості зазначені у ОДР, які суд не взяв до уваги, мають істотне значення для висновків суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки свідчать про неналежну організацію дорожнього руху, відповідно до вимог ПДР України та державних стандартів, у зв`язку з відсутністю горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 та 1.18 Розділу 34 ПДР України. Відсутність зазначених засобів регулювання дорожнього руху, які повинні були проінформувати водія автомобіля «ЗАЗ 110307» ОСОБА_11 про єдиний дозволений напрямок руху у межах крайньої лівої смуги руху - лише ліворуч, вказують на дезорієнтацію водія та проїзд ним перехрестя прямо, внаслідок чого за перехрестям він опинився на смузі зустрічного руху, де відбулось зіткнення.

Окрім цього, зазначає, що протокол слідчого експерименту від 11.10.2022 щодо швидкості автомобіля «ЗАЗ» є недопустимим доказом, оскільки проведено не у порядку встановленому КПК України.

Вказує, що висновок автотехнічної експертизи №2336/2446-2447 від 08.12.2022 у частині вирішення питання про технічну неспроможність показань обвинуваченого є недопустимим доказом, оскільки ґрунтується не лише на основі припущень та недопустимих доказах, а саме відомостях щодо швидкості автомобіля «ЗАЗ» здобутих з порушенням порядку визначеного ч. 1 ст. 240 КПК України та висновку інженерно-технічної експертизи №СЕ-19/111-22/24691-ІТ від 08.08.2022, яким невірно визначено місце зіткнення, та неповно дослідженні пояснення обвинуваченого щодо механізму ДТП, наведених слідчим як вихідні дані для проведення експертизи.

Зазначає, що ОСОБА_7 виконав вимоги п.12.3 ПДР, оскільки оцінивши дорожню обстановку як небезпеку для руху, ще до того як пішохід вийшов на смугу його руху, перетнувши дорожню розмітку, застосував гальмування з метою зменшення швидкості, а також оскільки пішохід не зупинився, маневр відвороту керма ліворуч, вже не давала можливість уникнути наїзду, зберігаючи при цьому прямолінійний рух.

Разом з тим, виходячи з загального та технічного обґрунтованого механізму ДТП, було проведено регламентацію дії водіїв відповідно до вимог ПДР, під час якої надано висновок, що ДТП сталася з вини водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_11 , який порушив п.12.1, 1.5, 2.3б, 11.4 та 13.3 ПДР, дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», та своїми односторонніми діями мав технічну можливість уникнути зіткнення і не скористався нею.

Вважає, що роздруківка чеку тесту "Drager" від 29.06.2022, відеозапис з нагрудної камери поліцейських та копія свідоцтва про повірку технічного засобу є недопустимими та неналежними доказами, оскільки порушено процесуальний порядок їх отримання, а також не можуть замінити акт огляду, який не складено, так само як і підтвердити, що технічний засіб пройшов повірку та видає достовірні результати.

Крім того, зазначає, що висновки суду щодо підтвердження факту перебування обвинуваченого у стані сп`яніння, з посиланням на відомості зазначенні у протоколі освідування не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не лише підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а і судом не взято до уваги зазначені у протоколі відомості щодо відсутності ознак алкогольного сп`яніння, що могло істотно вплинути на висновки суду.

Зазначає, що протокол відібрання біологічних зразків від 30.06.2022 року є недопустимим доказом, оскільки дана слідча дія була проведена з порушенням вимог абз.2 ч. 2 ст. 45 КПК України, тобто отриманий з істотним порушенням прав людини та основоположних свобод, а саме порушенням прав підозрюваного на захист.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не виклав у судовому рішенні повних та достовірних показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , безпосередньо тієї їх частини, де вони повідомили суд про відсутність у обвинуваченого ознак алкогольного сп`яніння. При цьому, суд не надав оцінки показанням свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , оскільки вони не узгоджуються між собою та містять суперечності (щодо наявності/відсутності запаху алкоголю, порушення мовлення, координації рухів), так і не співставив та не дослідив їх у взаємозв`язку з показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які спростовували наявність у обвинуваченого ознак алкогольного сп`яніння, що повністю узгоджується з відомостями зазначеними у протоколі освідування від 30.06.2022 та лікарем у акті медичного огляду №72 від 30.06.2022.

Вважає висновки службового розслідування від 08.07.2022 неналежним, недостовірним та недопустимим доказом відповідно до ст. 85, ч. 1 ст. 86 КПК України. А також показання ОСОБА_23 є недостовірними, оскільки різняться та спростовуються показаннями інших свідків.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції визнаючи обвинувачення доведеним та наводячи доводи, що порушення обвинуваченим пунктів 1.5, 2.3д, 2.9а ПДР України, які не охоплюються об`єктивною стороною (не є кваліфікуючою ознакою) злочину, передбаченого ст. 286-1 КК України, перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками ДТП, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Також вказує, що суд володіючи інформацією, що ОСОБА_7 звільнений з роботи, не має доходу та майна за рахунок якого можливо стягнути кошти, приймає рішення про задоволення цивільних позовів про відшкодування моральної шкоди потерпілим на суму 1 500 000,00 грн., яке завідомо буде невиконаним.

Зазначає, що мотивувальна частина вироку не містить посилань, що надане суду посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 є доказом в розумінні ст.ст.84, 98 та 99 КПК, дане посвідчення мало бути повернуто власнику, проте всупереч закону, було залишено на зберігання у матеріалах справи, без наведення будь-яких обґрунтувань та мотивів ухвалення такого рішення, положень закону якими керувався суд.

Заслухавши доповідь судді, думки потерпілого, представника потерпілих, прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили про її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть двох осіб, що відповідає юридичній кваліфікації діяння за ч. 4 ст. 286-1 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_19 .

Показання свідків є послідовними, логічними, містять відомі їм обставини кримінального провадження, які суд першої інстанції безпосередньо сприймав під час судового засідання, та узгоджуються між собою, і доводи апеляційної скарги про наявність суттєвих суперечностей у поясненнях учасників кримінального провадження з доказами, які наявні у матеріалах справи цього не спростовують.

Також, суд вмотивовував рішення щодо визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого злочину наступними письмовими доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.06.2022 згідно якого огляд проводився з 23 год.00 хв. 29.06.2022 року по 02 год. 15 хв. 30.06.2022 року і яким зафіксовано кількість смуг для руху, наявність дорожньої розмітки згідно схеми, наявність дорожніх знаків згідно схеми, положення автомобіля марки «DODGE JOURNEY» реєстраційний номер НОМЕР_1 і автомобіля марки «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_2 на місці пригоди, локалізація пошкоджень на транспортних засобах, відсутність слідів шин та слідів гальмування, наявність слідів пошкоджень дорожнього покриття згідно схеми, наявність осипу скла, пластику та уламків від транспортних засобів згідно схеми, відсутність слідів зіткнення транспортних засобів з навколишніми предметами, відомості про труп ОСОБА_12 та його розміщення, складання та прилучення до протоколу схеми, застосування фотографування та відеофіксації на цифрову фотокамеру» SОNY», проведення огляду слідчим за участю понятих ОСОБА_27 і ОСОБА_28 яким роз`яснено їх права бути присутніми при всіх діях які проводяться в процесі огляду та робити зауваження які підлягають занесенню до протоколу і заяв та зауважень від понятих не надійшло яким протокол прочитаний слідчим в голос і підписаний понятими та слідчим;

- схемою до протоколу огляду місця події, яка підписана понятими ОСОБА_27 і ОСОБА_28 та слідчим про кількість смуг для руху і їх ширину, наявність дорожньої розмітки, наявність дорожніх знаків, положення автомобіля марки «DODGE JOURNEY» реєстраційний номер НОМЕР_1 і автомобіля марки «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_2 на місці пригоди, наявність слідів пошкоджень дорожнього покриття з відповідними замірами про їх протяжність та розташування, наявність осипу скла, пластику та уламків від транспортних засобів з відповідними замірами про їх протяжність та розташування, прив`язка замірів до кілометрового стовпчика, місце розташування трупа ОСОБА_12 . Згідно вказаної схеми перед перехрестям з дорогою до с. Росави при русі від м. Миронівки до м. Києва, тобто в напрямку руху автомобіля водієм ОСОБА_7 наявні три полоси руху шириною 4.2 м. крайня перша права 3,8 м. середня друга та 3.7 м. крайня ліва третя;

- фототаблицею до протоколу огляду місця події, яким зафіксовано загальний вигляд місця пригоди, загальний вигляд обох автомобілів з механічними пошкодженнями, загальний вигляд розташування двох пошкодження дорожнього покриття на другій полосі руху в напрямку м. Миронівка довжиною 2,7 м. за перехрестям і ще одне довжиною 1,6 м. та шириною на початку 0,8 м. та в кінці 1,1 м яке знаходиться на відстані 224,8 м. від кілометрового стовпчика за перехрестям, а також одне пошкодження дорожнього покриття на третій полосі руху в напрямку м. Києва до перехрестя у вигляді повздовжної лінії довжиною 1,3 м. Вказані пошкодження у вигляді глибоких подряпин на асфальтному покритті. Відсутність на фототаблиці розташування ще двох пошкоджень дорожного покриття не спростовують інформації зі схеми до протоколу огляду місця події,яка підписана понятими ОСОБА_27 і ОСОБА_28 , оскільки з розташувань транспортних засобів після ДТП, зафіксованих пошкоджень дорожнього покриття, осипу скла, пластику та деталей які має фототаблиця вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться в районі подряпин дорожнього покриття котрі розташовані в смузі для руху по напрямку до м. Миронівка на відстані 224,8 м. від кілометрового стовпчика довжиною 1,6 м. та шириною 0,8 м. Вказані в протоколі огляду місця події та схемі до нього обставини також підтверджуються носієм інформації CD-R диском з відеозаписом до протоколу огляду місця події;

- протоколом огляду носія інформації CD-R »ALERUS» від 13.12.2022 року з відео файлом, який надано свідком ОСОБА_23 слідчому і який переглянуто в судовому засіданні на якому відображено процедуру освідування ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП, який продув алкотестер « Драгер» і прилад зафіксував результат освідування 1,23 проміле алкоголю у видихуваному повітрі, що підтверджує перебування в стані алкогольного сп`яніння;

- протоколом огляду флешносія інформації «Apacer» від 06.12.2022 року з відеофайлом та копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, яке чинне до 21.07.2022 року та квитанцією із результатами огляду водія ОСОБА_7 на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», які надано на запит слідчого ВП№2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області та переглянутим в судовому засіданні відеофайлом на якому відображено процедуру освідування ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП який продув алкотестер «Драгер» і прилад зафіксував результат освідування 1,23 проміле алкоголю у видихуваному повітрі підтверджується перебування в стані алкогольного сп`яніння;

- висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_7 лікарем ОСОБА_29 в медичному закладі з метою виявлення стану сп`яніння від 30.06.2022 відповідно до якого останній відмовився проходити обстеження 30.06.2022 року в 2 год. 05 хв.;

- протоколом відібрання біологічних зразків крові слідчим для проведення експертизи від 30.06.2022 року відповідно до якого ОСОБА_7 в приміщенні медичного закладу у період часу з 02 год. 53 хв до 03 год. у присутності лікаря ОСОБА_29 , медичної сестри ОСОБА_30 , старшого оперупорвноваженого ОСОБА_31 відмовився надавати біологічні зразки крові у зв`язку з поганим самопочуттям;

- протоколом освідування з додатком особи слідчим від 30.06.2020 року на підставі постанови прокурора відповідно до якого ОСОБА_7 має одне тілесне ушкодження на тильній поверхні правої кисті та на правій щоці, у місці та часі орієнтується, поведінка млява, мовна здатність порушена, шкірні покриви звичайного кольору, пульс 86, артеріальний тиск 150/100. ОСОБА_7 відмовився проходити тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу Алкотесте АлкоФор 307, повідомивши, що не бачить у цьому сенсу, оскільки на місці ДТП працівники поліції вже проводили освідування спеціальним приладом. Протокол складено за участю спеціаліста-лікаря ОСОБА_29 , медичної сестри ОСОБА_30 , старшого оперупорвноваженого ОСОБА_31 ;

- протоколом затримання ОСОБА_7 , відповідно до якого останнього затримано 29.06.2022 об 23 год. в порядку ст. 208 КПК України і ознайомившись з підставами затримання та правами і обвязками затриманого, підозрюваний ОСОБА_7 пояснив, що рухався прямо по дорозі нікому не заважав і як сталася дтп пояснити не може. Складання протоколу розпочато о 00 год. 37 хв. 30.06.2022 року і закінчено 04 год.11 хв. 30.06.2022 року. За результатами складання протоколу заяв, зауважень, клопотань від учасників, в тому числі і підозрюваного не надходило. Копію протоколу отримав підозрюваний та його захисник ОСОБА_32 за дорученням для надання безоплатної вторинної правової особи і якого залучено до процесуальної дії в 03 год. 59 хв. 30.06.2022 року;

- заявою ОСОБА_7 від 30.06.2022 року, з якої вбачається, що після складання протоколу затримання протягом дня 30.06.2022 року вирішив залучити захисника за договором і подав про це заяву слідчому з проханням припинити дію доручення для надання безоплатної вторинної правової йому;

- протоколом огляду місця події від 30.06.2022 року, яким підтверджується огляд трупа ОСОБА_11 в приміщенні моргу Миронівської опорної багатопрофільної лікарні, який відбувся за згоди вказаного медичного закладу, що вбачається з фототаблиці до протоколу огляду місця події де зазначено присутність в медичному халаті представника вказаного медичного закладу і відповідає положенням ст. 233 ч. 1 КПК України;

- висновком транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/111- 22/24691-IT від 08.08.2022, яким підтверджується, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться в районі подряпин дорожнього покриття котрі розташовані в смузі для руху по напрямку до м. Миронівка на відстані 224,8 м. від кілометрового стовпчика довжиною 1,6 м. та шириною 0,8 м. І цей висновок експерт зробив на підставі зафіксованої в схемі пригоди до протоколу ОМП слідової інформації, а саме кінцеве розташування транспортних засобів, осип скла та пластику, а також подряпин на асфальті, позначені в схемі номер 5 з об`єктивними ознаками місця зіткнення транспортних засобів. Також експерт зазначив, що більш точно встановити розташування місця зіткнення транспортних засобів відносно елементів проїзної частини не представляється можливим за відсутності комплексу слідової інформації , зафіксованої на схемі ДТП. В момент первинного контакту автомобіль «DODGE JOURNEY» реєстраційний номер НОМЕР_1 взаємодіяв переднім правим кутом із переднім правим кутом автомобіля «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_2 та при цьому в момент первинного контакту повздовжні вісі автомобілів розташовувались під кутом близько 175 градусів. В судовому засіданні експерт ОСОБА_33 підтримав висновок експерта;

- висновком інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111- 22/24692- №СЕ-19/111-22/24690 від 02.08.2022, яким підтверджується, що характер отриманих пошкоджень на автомобілі «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_2 свідчить про те, що на транспортний засіб діяли значні не експлуатаційні навантаження аварійного характеру, внаслідок чого виникли виявлені несправності гальмівної системи, рульового керування та елементів підвіски, а саме: гальмівний шланг переднього правого колеса має розрив; гальмівний механізм переднього правого колеса, разом з даним колесом, відокремлені від досліджуваного автомобіля; рульове колесо разом з рульовою колонкою зміщені з передбаченого конструкцією місця кріплення та затиснуті деформованими елементами кузова; переднє праве колесо відокремлене від конструкційного місця встановлення; елементи підвіски переднього правого колеса зміщені з конструкційного місця встановлення; стійка амортизатора підвіски переднього правого колеса має злам. Виявлені несправності гальмівної системи, рульового керування та елементів підвіски автомобіля «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_2 виникли в процесі ДТП. В судовому засіданні експерт ОСОБА_33 підтримав висновок експерта;

- висновком інженерно-транспортної експертизи від 03.08.2022 № СЕ-19/111-22/24692-ІТ, яким підтверджується, що характер отриманих пошкоджень на автомобілі «DODGE JOURNEY», д.н.з. НОМЕР_1 свідчить про те, що на транспортний засіб діяли значні не експлуатаційні навантаження аварійного характеру, внаслідок чого виникли виявлені несправності гальмівної системи та елементів ходової частини, а саме: гальмівний диск переднього правого колеса має пошкодження у вигляді тріщини в місці його конструктивного з`єднання з маточиною даного колеса; переднє праве колесо разом з елементами підвіски даного колеса зміщені; важіль підвіски переднього правого колеса має злам; стійка стабілізатора курсової стійкості переднього правого колеса має деформацію та відокремлена від конструкційного місця кріплення в нижній її частині. Виявлені несправності гальмівної системи та елементів ходової частини автомобіля «DODGEJOURNEY», д.н.з. НОМЕР_1 виникли в процесі ДТП;

- висновком судово-медичної експертизи № 47 від 15.08.2022 підтверджується, що виявлені у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і її смерть настала внаслідок поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок з ушкодженням кісток скелету та внутрішніх органів. Тілесні ушкодження є прижиттєвими та могли утворитися від поєднаної ударної дії тупих предметів з дією сил стискання, розтягнення та тертя, не виключено в результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- висновком судово-медичної експертизи № 48 від 18.08.2022 підтверджується, що виявлені у ОСОБА_11 , 1953 р.н., тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і його смерть настала внаслідок поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок з ушкодженням кісток скелету та внутрішніх органів. Тілесні ушкодження є прижиттєвими та могли утворитися від поєднаної ударної дії тупих предметів з дією сил стискання, розтягнення та тертя, не виключено в результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 08.09.2022 року та відеозапису допиту підозрюваного;

- висновком експерта № СЕ-19/111- 22/33428-ІТ від 15.11.2022, згідно якого, враховуючи дані вказаного слідчого експерименту, швидкість автомобілів на час ДТП які вказав ОСОБА_7 та місце зіткнення, яке знаходиться в смузі руху по напрямку до м. Миронівка на відстані 224,8 м від кілометрового стовпчика відповідно інженерно-технічної експертизи зазначено, що показання водія ОСОБА_7 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору є неспроможними, що робить неможливим їх використання при проведенні подальшого дослідження оскільки це може привести до заздалегідь помилкових висновків, а тому питання, які поставлені не вирішувались;

- висновком судової автотехнічної експертизи № 2336/2446-2447 від 08.12.2022, згідно якого пояснення водія ОСОБА_7 щодо механізму дорожньо-транспортної події з технічної точки зору є неспроможними. Дії ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної події. Водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній події шляхом виконання вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_2 не мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «DODGE JOURNEY» реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В судовому засіданні експерт ОСОБА_34 підтримав висновок експерта.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

З огляду на наведені докази суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, оскільки сукупність зібраних по справі доказів містить достатньо відомостей, які поза розумним сумнівом вказують, що 29.06.2022 року, близько 20:20 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «DODGE JOURNEY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_11 .

Доводи захисника про те, що в матеріалах провадження немає належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння є безпідставними.

Так, свідок ОСОБА_23 показав, що працює в Департаменті внутрішньої безпеки НПУ, на місці події намагався поспілкуватися із ОСОБА_7 та від нього відчувався замах алкоголю. На місці події ОСОБА_7 було запропоновано пройти огляд за допомогою алкотестеру «Драгер», який показав позитивний результат на алкогольне сп`яніння але підписувати результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 відмовився.

Свідки ОСОБА_35 та ОСОБА_16 показали, що на місці пригоди провели огляд водія ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» результатами якого встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Проводився відеозапис огляду технічними засобами.

З показань свідка ОСОБА_21 вбачається, що він 29.06.2022 перебував на добовому чергуванні в якості старшого інспектора чергового ВП №2 Обухівського РУП. До зали чергового прибув ОСОБА_7 від якого відчувався запах алкоголю.

Також, свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_15 показали, що приїхали до чергової частини ВП № 2 Обухівського РУП де перебував черговий, його помічник, а також ОСОБА_7 , який можливо перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які, на думку захисника, вказали про відсутність у обвинуваченого ознак алкогольного сп`яніння, а показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 є суперечливими щодо показань попередньо вказаних свідків, то слід зазначити, що свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду не зазначали категорично про перебування когось із учасників дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння, лише пояснили, що чули запах алкоголю від ОСОБА_7 . Запах алкоголю є однією з ознак алкогольного сп`яніння, що дає підстави на проведення відповідного огляду. Таким чином, показання свідків слід оцінювати в сукупності з іншими доказами, зокрема: результатами тестування на приладі «Драгер», відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського, протоколом огляду та перегляду відеозапису від 29.06.2022, які поза розумним сумнівом вказують на керування ОСОБА_7 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, судом вірно встановлено, що перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінального правопорушення підтверджується: протоколом огляду носія інформації CD-R »ALERUS» від 13.12.2022 року з відеофайлом на якому відображено процедуру освідування ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП, який продув алкотестер « Драгер» і прилад зафіксував результат освідування 1,23 проміле алкоголю у видихуваному повітрі, що підтверджує перебування в стані алкогольного сп`яніння; протоколом огляду флешносія інформації «Apacer» від 06.12.2022 року з відеофайлом та копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки яке чинне до 21.07.2022 року та квитанцією із результатами огляду водія ОСОБА_7 на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» на якому відображено процедуру освідування ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП який продув алкотестер «Драгер» і прилад зафіксував результат освідування 1,23 проміле алкоголю у видихуваному повітрі підтверджується перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Жодних заперечень щодо результату огляду за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_7 не висловлював.

Верховний Суд неодноразово зазначав про дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, про це зазначено зокрема у постановах від 15 березня 2018 року у справі №372/2291/16-к, від 21 листопада 2019 року у справі №564/590/17, від 03 березня 2019 року у справі №571/1436/15-к, від 11 лютого 2020 року у справі №643/20474/15-к.

Отже, викладеними у вироку доказами в сукупності підтверджується, що ОСОБА_7 під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував в стані алкогольного сп`яніння та, відповідно, спростовуються показання обвинуваченого про те, що він не вживав алкоголю та в момент ДТП не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника про те, що огляд ОСОБА_7 на виявлення стану алкогольного сп`яніння відбувся з порушенням вимог чинного законодавства не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Щодо визнання ряду доказів недопустимими, слід вказати наступне.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до 94 КПК України, суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За статтями 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та іншими законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Доводи захисника про те, що докази винуватості ОСОБА_7 є недопустимими неспроможні, оскільки у вироку викладені вмотивовані висновки про відсутність підстав для визнання недопустимими доказами, зокрема: протоколу огляду місця ДТП, протоколу затримання ОСОБА_7 , як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, висновку експерта №2336/2446-2447 від 08.12.2022, висновку транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/111-22/24691-ІТ від 08.08.2022, протоколу відібрання біологічних зразків крові слідчим для проведення експертизи від 30.06.2022, протоколу слідчого експерименту, роздруківки тесту «Драгер» та відеозапису з нагрудної камери поліцейських.

Колегія суддів вважає, що стороною захисту в поданій апеляційній скарзі не наведено будь-яких даних, які б могли свідчити про неналежність, недопустимість та недостовірність доказів, які були покладені судом першої інстанції в основу обвинувального вироку, а лише викладено доводи тотожні тим, які було заявлено в суді першої інстанції.

Також, судом у вироку належно оцінено та перевірено докази надані стороною захисту із зазначенням підстав визнання їх недостовірними.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції розглянув обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 у відповідності до вимог закону, з дотримання принципів рівності сторін, змагальності, безпосередності та всебічності. Також судом були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення, наведені у вироку докази зібрані у відповідності до вимог КПК України, обґрунтовано визнані належними і допустимими та такими, що доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Стосовно доводів у апеляційній скарзі захисника про неправильне вирішення судом питання щодо стягнення моральної шкоди колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК Українишкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Водночас, згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України саме судом визначається розмір грошового відшкодування моральної шкоди. При цьому законодавець встановлює лише загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні цього питання: залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. У ході визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, саме цими нормами керувався суд першої інстанції під час розгляду цивільного позову.

Так, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що завдані потерпілим моральні страждання внаслідок смерті батьків, що стали причиною душевних хвилювань та страждань, будуть компенсовані шляхом стягнення з ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 500 000 грн. щодо кожного потерпілого.

Водночас засади розумності, виваженості та справедливості судом було дотримано.

Істотних порушень судом першої інстанції вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухваленого ним вироку, колегією суддів не встановлено.

Також колегію суддів встановлено, що судом першої інстанції дотримано загальні засади призначення покарання стосовно ОСОБА_7 .

Зокрема, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого і призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 286-1 КК України у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 років.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, конкретні обставини справи, а також дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав та щиро не розкаявся, завдану шкоду потерпілим не відшкодував, а тому, на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 років за санкцією ч. 4 ст. 286-1 КК України, відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого, є справедливим і достатнім для досягнення мети покарання, що визначена у ст. 50 КК України.

За викладеним, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 05 лютого 2025року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя