У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Пахтакор Джизацької області Республіки Узбекістан, мешкає в АДРЕСА_1 , є особою, яка не має судимостей,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000660.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08.08.2025 р., з визначенням застави у розмірі 260 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 787 280 грн., за умови внесення якої покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою або визначити заставу в межах передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та зменшити розмір застави до мінімального розміру.

Узагальнені доводи апелянтів.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним та необґрунтованим без дослідження як фактичних обставин справи.

Захисник звертає увагу на те, що слідчий суддя обґрунтовуючи доведеність існування підозри у вчиненні ОСОБА_6 послався на докази, які не відносяться до обставин вказаної справи, що свідчить про формальність підходу слідчого судді до встановлення обставин кримінального провадження.

Крім того захисник вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 не доведена, оскільки орган досудового розслідування не встановив, ані кількості наркотичних засобів, ані мети на збут наркотичних засобів.

Захисник вважає, що встановлені слідчим суддею ризики є формальними та не підтвердженими жодними доказами, при цьому ОСОБА_6 не має намірів переховуватись від слідства та суду, має постійне місце мешкання, раніше не судимий.

Підозрюваний ОСОБА_6 зазначає, що суд безпідставно застосував найсуворіший запобіжний захід, при цьому, він, в іншому кримінальному провадженні, перебуваючи під заставою завжди являвся у судові засідання. Вважає що є підстави для зменшення обраного розміру застави.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділу ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000660, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, керуючись корисливим мотивом, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», у невстановленому місці та у невстановленої у ході досудового розслідування особи незаконно придбав у невстановленої особи наркотичний засіб у великих розмірах, який зберігав при собі, з метою подальшого збуту невстановленим особам.

В подальшому, 10.06.2025 р., приблизно о 15.10 год., по вул. Квітневій, 4А у м. Миколаєві, працівниками СКП ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, на підставі статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» та постанови КМУ № 1456 від 29.12.2021 р. «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» зупинено ОСОБА_6 , який у ході спілкування повідомив, що при собі має наркотичний засіб, у зв`язку з чим останнього затримано, у порядку ст. 208 КПК України. У ході чого проведено його особистий обшук, під час якого в середині м`якої іграшки у вигляді медведя білого кольору, що знаходилась в картонній коробці, яка перебувала в руках ОСОБА_6 , виявлено та вилучено полімерний пакунок, що містить в собі наркотичний засіб у великому розмірі, який ОСОБА_6 умисно та незаконно зберігав при собі, з метою подальшого збуту невстановленим особам.

10.06.2025 р. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 11.06.2025 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів з метою збуту, у великих розмірах.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, характер та наслідки ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням даних про особу підозрюваного, його майнового стану, ролі в інкримінованому кримінальному правопорушенні, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі 260 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції, тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норми міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 10.06.2025 р. (у ОСОБА_6 вилучено коробку «Нова пошта» з м`якою іграшкою, в якій знаходилась кристалічна речовина), допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (підтвердили обставини вилучення коробки «Нова пошта» у ОСОБА_6 ), протоколу обшуку від 11.06.2025 р. (за місцем мешкання ОСОБА_6 вилучено згортки з кристалічною речовиною та ваги, зіп-пакети, тощо) та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою, апеляційний суд доходить висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним дій направлених на переховування від слідства або суду.

Крім того, апеляційний суд вважає доведеним ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Такий ризик є обґрунтованим з урахуванням характеру виявлених у ОСОБА_6 , за місцем мешкання, предметів, які мають ознаки підготовки до систематичного розповсюдження наркотичних засобів. Зокрема, як убачається з матеріалів клопотання, під час особистого обшуку та обшуку за місцем проживання підозрюваного виявлено та вилучено кристалічну речовину, а також велику кількість зіп-пакетів, ймовірно призначених для фасування наркотичних засобів. Така кількість пакувальних матеріалів, у поєднанні з виявленою речовиною, свідчить не лише про факт зберігання, а й про реальну готовність до її подальшого розповсюдження, що вказує на високий ступінь кримінальної активності підозрюваного. Вказане спростовує доводи захисника щодо недоведеності мети підозрюваного на збут наркотичних засобів.

З огляду на зазначене, перебування ОСОБА_6 на свободі створює реальну загрозу повторного вчинення злочинів аналогічного характеру, що підтверджує обґрунтованість обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Отже, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, станом на день постановлення ухвали.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Доводи захисника про те, що слідчий суддя у процесі оцінки обґрунтованості підозри послався на докази, які не мають відношення до матеріалів цього кримінального провадження, самі по собі не спростовують наявність достатніх фактичних даних, які свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення.

Дійсно, в ухвалі слідчого судді помилково згадано окремі документи, зокрема протокол затримання іншої особи та допити свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які не стосуються обставин провадження щодо ОСОБА_6 . Однак така помилка носить технічний характер та не впливає на обґрунтованість підозри, оскільки в матеріалах справи наявні інші належні та допустимі докази, які підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинах.

Зокрема, протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено згортки з кристалічною речовиною і значну кількість зіп-пакетів, а також протоколи затримання ОСОБА_6 10.06.2025 р. із вилученням поштової коробки з іграшкою, в якій містилась заборонена речовина, та допити свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які підтвердили ці обставини, в сукупності дають достатні підстави вважати підозру обґрунтованою.

Отже, формальне посилання на окремі нерелевантні документи не нівелює законність висновків слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Стосовно заявлених підозрюваним ОСОБА_6 вимог про зменшення визначеного розміру застави, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину застава визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

Так, слідчий суддя мотивовано врахував характер і масштаб інкримінованого діяння. Під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 вилучено кристалічну речовину згортки з кристалічною речовиною в кількості 31 шт. разом із цим 157 зіп-пакетів для фасування, що може свідчити про налагоджену схему збуту наркотичних засобів.

Крім того слідчим суддею враховано наявність іншого кримінального провадження, оскільки станом на день розгляду клопотання щодо ОСОБА_6 у провадженні суду перебуває ще одне обвинувачення за ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України (з липня 2024 року процесуальна поведінка ОСОБА_6 забезпечується заставою у розмірі 214 720 грн.). Попри те, що в тому провадженні підозрюваний виконував процесуальні обов`язки, факт підозри у вчиненні нового, особливо тяжчого злочину в період дії попередньої застави суттєво підвищує ризик рецидиву та свідчить, що менш суворі запобіжні заходи не справили належного стримувального ефекту.

Отже, рішення слідчого судді, станом на день розгляду клопотання слідчого, є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про зміну застосованого запобіжного заходу або зменшення визначеного розміру застави, апеляційний суд не вбачає, тому апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 з визначенням застави у розмірі 260 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 787 280 грн. залишити без змін, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _______________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3