Справа № 587/232/25
ВИРОК
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Вінницької області, Козятинського району, м. Козятин, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21 березня 2024 року №198-ОС ОСОБА_5 призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії кухаря відділення забезпечення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип С) з 18 березня 2024 року вважати таким, що посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 13 серпня 2024 року №636-ОС солдата ОСОБА_5 направлено в оперативне підпорядкування командира НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 06 квітня 2024 року №277-ОС підполковника ОСОБА_6 призначено на посаду начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип С).
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 19 серпня 2024 року №608-ВВ підполковника ОСОБА_6 зараховано в оперативне підпорядкування НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України з 15 серпня 2024 року.
Згідно з положеннями ст. ст. 29 - 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України підполковник ОСОБА_6 за своїм службовим становищем та військовим званням є безпосереднім начальником для молодшого сержанта ОСОБА_5 .
Під час проходження військової служби за мобілізацією ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь», і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Однак, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за м обілізацією, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій близько 05 год. 46 хв. 11 листопада 2024 року, перебуваючи на території місця тимчасової дислокації НОМЕР_2 прикордонного загону в АДРЕСА_2 у присутності трьох військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження №97 начальника впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип С) НОМЕР_1 прикордонного загону від 11 листопада 2024 року, яке доведено начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип С) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ підполковником ОСОБА_6 про вибуття 11 листопада 2024 року на бойове чергування з метою несення обов`язків військової служби.
Станом на 14 год. 30 хв. 11 листопада 2024 року ОСОБА_5 не виконав бойове розпорядження №97 начальника впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип С) від 11 листопада 2024 року.
Умисне невиконання солдатом ОСОБА_5 вищевказаного наказу начальника впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип С) потягло за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.
Отже, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що своїми умисними діями, які виразились у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі та пояснив, що згоден з пред`явленим обвинуваченням. Зазначив, що є військовослужбовцем та близько 05-00 год. 11 листопада 2024 року, перебуваючи на території місця тимчасової дислокації НОМЕР_2 прикордонного загону в АДРЕСА_2 у присутності військовослужбовців, які з ним проходили службу, відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження, яке доведене начальником його підрозділу підполковником ОСОБА_6 про вибуття 11 листопада 2024 року на бойове чергування до рф з метою несення обов`язків військової служби. Вказана подія зафіксована на відео. У вчиненому щиро розкаявся, бажає продовжувати військову службу.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження, в судовому засіданні не є доцільним.
Отже, суд вважав за можливе з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо розміру судових витрат та речових доказів.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокору, яка виразилась у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.
Вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, суд вважає доведеною.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_5 суд відповідно до положень статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, а також ставлення ОСОБА_5 до скоєного, яке полягає у визнанні ним вини та щирому розкаянні у вчиненому, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, ОСОБА_5 свою вину визнав повністю та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, виявив бажання і в подальшому проходити військову службу, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не судимий, є учасником бойових дій, неодноразово брав участь у відсічі збройної агресії рф.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відносить вчинення ним злочину вперше, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, сімейний стан, а саме те, що він є одруженим, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується, на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
З урахуванням перелічених обставин, особи винного, його ставлення до скоєного, зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі, та за правилами ст. 58 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення.
На переконання суду призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
На підставі ст. 72 КК України суд уважає необхідним зарахувати у строк призначеного ОСОБА_5 покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Речові докази у справі відсутні.
Судові витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлено.
Керуючись статтями 349, 367-370, 373-376 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки покаранням у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків грошового забезпечення.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що під час відбування покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 11 листопада 2024 року по 06 лютого 2025 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1