Справа 688/4146/25
№ 1-кс/688/1786/25
Ухвала

Іменем України

09 вересня 2025 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження №0000035 від 20 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, про арешт майна,

встановив:

Слідчий відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , за погодженням з начальником Білогірського відділу Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:040:0100 з 25 лютого 2021 року зареєстровано за Плужненською сільською радою із правом оренди від 19 жовтня 2017 року за ФГ «Полісся-2017» та із 03 квітня 2025 року з правом суборенди за ТОВ «МАКАГРО». Вказана земельна ділянка єдиним масивом шляхом механічного обробітку ґрунту обробляється разом із прибережною захисною смугою р. Вілія.

20 червня 2025 року за вказаним фактом розпочато кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000035 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-2 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що працівники ТОВ «Макагро» із 01 квітня 2025 року під час користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:040:0100 на праві суборенди із ФГ «Полісся-2017» умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання прибутку шляхом механічного обробітку ґрунту, посіву, вирощування урожаю сільськогосподарської культури соняшник, самовільно зайняли прибережну захисну смуги р. Вілія, що відноситься до земель водного фонду України та розташована за межами с. Кам`янка Плужненської ТГ Шепетівського району Хмельницької області.

19 серпня 2025 року слідчим СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області за участі сертифікованого інженера землевпорядника та представника Держгеокадастру в Хмельницькій області проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :05:040:0100, що знаходиться у суборенді за ТОВ «Макагро» та розташована за межами с. Кам`янка Плужненської ТГ Шепетівського району Хмельницької області, в ході якого встановлено, що зазначена земельна ділянка шляхом механічного обробітку ґрунту засіяна сільськогосподарською культурою соняшник. При огляді прибережної захисної смуги р. Вілія, наявні ознаки самовільного зайняття прибережної захисної смуги р. Вілія, яку єдиним масивом разом із земельною ділянкою з кадастровим номером :05:040:0100 засіяно сільськогосподарською культурою соняшник. Надалі, за допомогою GPS приладу інженером землевпорядником здійснено проставлення координат поворотних точок, які містяться в Державному земельному кадастрі з метою встановлення фактичного розміру земельної ділянки засіяної сільськогосподарською культурою соняшник та визначення розміру ділянки самовільного зайняття прибережної захисної смуги р. Вілія.

08 вересня 2025 року на адресу СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшли матеріали від сертифікованого інженера землевпорядника ОСОБА_5 , а саме план-схема земельної ділянки :05:040:0100 згідно фактичного користування, згідно якого при обстеженні земельної ділянки із кадастровим номером :05:040:0100 виявлено три земельні ділянки, які знаходяться за її межами, а саме 1,0471 га. з яких 0,7380 га. в межах водоохоронної зони прибережної захисної смуги р. Вілія; 0,7367 га. з яких 0,4768 га. в межах водоохоронної зони прибережної захисної смуги р. Вілія; 0,9789 га. з яких 0,3678 га. в межах водоохоронної зони прибережної захисної смуги р. Вілія та обробляються єдиним масивом і засіяні сільськогосподарською культурою соняшник.

Враховуючи вказане, керуючись вимогами ст. 98, ч. 6 ст. 100 КПК України, постановою слідчого СВ три земельні ділянки, які знаходяться за межами земельної ділянки із кадастровим номером :05:040:0100, а саме 1,0471 га. з яких 0,7380 га. в межах водоохоронної зони; 0,7367 га. з яких 0,4768 га. в межах водоохоронної зони; 0,9789 га. з яких 0,3678 га. в межах водоохоронної зони прибережної захисної смуги р. Вілія, що відноситься до земель водного фонду України з посівом сільськогосподарської культури соняшник, яка проростає на вказаних самовільно зайнятих земельних ділянках, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено факт самовільного зайняття працівниками ТОВ «Макагро» прибережної захисної смуги р. Вілія, що відноситься до земель водного фонду України, яка межує із земельної ділянки :05:040:0100, та на якій проростає сільськогосподарська культура соняшник , а тому являється речовими доказами в межах кримінального провадження та які підпадають під ознаки майна, одержаного в ході вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, сільськогосподарська культура соняшник віднесена постановою слідчого СВ до речових доказів в межах вказаного кримінального провадження та потребує збереження з метою їх подальшої спеціальної конфіскації.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що на трьох земельних ділянках площею: 1,0473 га., 0,7368 га., 0,9789 га., у межах прибережної захисної смуги р. Вілія, які знаходяться за межами земельної ділянки :05:040:0100 та перебувають у державні власності, працівники ТОВ «Макагро» здійснили обробіток та засів сільськогосподарської культури соняшник, з метою забезпечення вимог чинного законодавства, недопущення псування чи знищення майна, необхідно забезпечити необхідне дозрівання, а в подальшому збір, облік та відповідне зберігання вирощеного урожаю сільськогосподарської культури соняшник та дане майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, а отже відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

З метою досягнення дієвості кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, а саме: сільськогосподарську культуру соняшник, що проростає на трьох самовільно зайнятих земельних ділянках площею: 1,0471 га. з яких 0,7380 га. в межах водоохоронної зони прибережної захисної смуги р. Вілія; 0,7367 га. з яких 0,4768 га. в межах водоохоронної зони прибережної захисної смуги р. Вілія; 0,9789 га. з яких 0,3678 га. в межах водоохоронної зони прибережної захисної смуги р. Вілія, що перебувають у державні власності, та знаходяться за межами земельної ділянки :05:040:0100 із забороною збору даного урожаю іншим юридичним чи фізичним особам, а також із забороною власнику земельної ділянки, на якій проростає сільськогосподарська культура соняшник відчужувати, користуватися та розпоряджатися цим майном; три самовільно зайняті земельні ділянки площею: 1,0471 га. з яких 0,7380 га. в межах водоохоронної зони прибережної захисної смуги р. Вілія; 0,7367 га. з яких 0,4768 га. в межах водоохоронної зони прибережної захисної смуги р. Вілія; 0,9789 га. з яких 0,3678 га. в межах водоохоронної зони прибережної захисної смуги р. Вілія, що перебувають у державні власності, та які знаходяться за межами земельної ділянки :05:040:0100, що розташовані за межами с. Кам`янка Плужненської ТГ Шепетівського району Хмельницької області із забороною відчуження, зміни, реєстрації (перереєстрації), застави або іншого виду зміни власника майна, поділу, об`єднання, користування та розпоряджання цим майном, в тому числі із забороною службовим та посадовим особам Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (код ЄДРПОУ - 39767479) та його структурним підрозділам, у тому числі - державним кадастровим реєстраторам, вчиняти будь-які дії з поділу, об`єднання, зміни власника, категорії, цільового призначення та конфігурації вказаної земельної ділянки.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали просили його задовольнити.

Вислухавши думку слідчого та прокурора, перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з огляду на таке.

У провадженні слідчого відділу Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000035 від 20 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 2 ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав і передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (ст. 79, 79-1 ЗК України).

Таким чином, позбавлення права на відчуження та розпорядження земельними ділянками матиме наслідком неможливість визначати їх юридичну долю.

Водночас, слідчим та прокурором не зазначено, ні в клопотанні, ні під час судового засідання, достатніх даних про те, що відсутність арешту на земельні ділянки і посів сільськогосподарських культур може негативно вплинути на хід досудового розслідування. Слідчим та прокурором не наведено очевидної істотної причини для утримання земельних ділянок і посіву у даному випадку. Водночас, сільськогосподарське виробництво потребує спеціальних знань, техніки і працівників, якими орган слідства та прокуратури не володіє. За таких обставин заборона збору скошування посівів соняшника є таким втручанням в виробничий процес, який може призвести до псування, знищення та значних матеріальних збитків.

У клопотанні не зазначено ні слідчим ні прокурором стан та фазу стиглості сільгоспкультур, яким чином та ким має здійснюватися збір майбутнього врожаю з вирощеного посіву та як і ким буде забезпечено його збереження, а також чи не призведе такий спосіб арешту майна до зупинення або надмірного обмеження господарської діяльності підприємства або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб. Твердження прокурора, що контроль за виконанням ухвали про арешт майна в частині заборони збору юридичним та фізичним особам урожаю соняшника на трьох самовільно зайнятих земельних ділянок, що перебувають у державній власності покласти на Плужненську територіальну громаду, про що повідомити голову ОСОБА_6 , та зобов`язати останнього здійснювати охорону вищевказаних земельних ділянок взагалі не витримує критики оскільки матеріали клопотання не містять згоди Плужненської територіальної громади та голови ТГ ОСОБА_6 , здійснювати охорону вищевказаних земельних ділянок, крім того, органом слідства не надано суду посадові обов`язки ОСОБА_6 , у яких би передбачалось, що останній займається охоронною діяльністю земельних ділянок. Також слідчий суддя звертає увагу, що покладення обов`язків на Плужненську територіальну громаду, та голову ОСОБА_6 , щодо заборони збору врожаю іншим особам, а також охорони земельних ділянок, за відсутності відповідних засобів та фінансування, унеможливлює виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості його пошкодження, псування і знищення.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності та усіх наслідків арешту майна, як того вимагає ст.173 КПК України.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу щодо належності права слідчого звертатися до слідчого судді із даним клопотанням.

Так, у клопотанні слідчий, як на підставу накладення арешту на майно, вказує що таке є предметом вчинення кримінального правопорушення та має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

Разом із тим, у вказаному кримінальному провадженні, згідно долученого витягу з ЄРДР, відсутні відомості щодо юридичної особи щодо якої здійснюється кримінальне провадження, відсутні відомості про оголошення підозри будь-які особі у вчиненні кримінального правопорушення.

При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

При цьому, із змісту клопотання про арешт майна встановлено, що до слідчого судді із клопотанням звернувся слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.

Звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.

За таких обставин, передбачених КПК України підстав для накладення арешту на земельні ділянки і посіви сільськогосподарських культур, щодо яких порушено таке питання стороною обвинувачення, за результатами розгляду клопотання слідчий суддя не вбачає.

Частина 1 статті 173 КПК України вказує, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин подане клопотання не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 170 -174 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження №0000035 від 20 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_7