У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/7359/25

№ 1-кс/183/1339/25

25 липня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про зобов`язання слідчого Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування, -

за участю:

адвоката ОСОБА_3 ,

скаржника ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаною скаргою в інтересах ОСОБА_4 , в якій просить зобов`язати слідчого Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) на підставі заяви ОСОБА_4 від 29.05.2025 року та розпочати досудове розслідування.

Скарга обґрунтована наступним. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2025 р. у справі №183/4157/24, яке набрало законної сили 06.05.2025р., визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ). Однак батько малолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (колишній чоловік ОСОБА_4 ) відмовляється виконувати вказане рішення суду та повернути матері сина, який на даний час проживає з батьком ( АДРЕСА_2 ).

29.05.2025 р. ОСОБА_4 звернулася до Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України (щодо невиконання рішення суду її колишнім чоловіком). Однак поліцією вказана заява була проігнорована, їй видали довідку про результати розгляду її заяви (ЄО від 04.06.2025 №26172) з відмовою у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, що не відповідає вимогам ст. 214 КПК України.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити, надавши пояснення з приводу обставин, викладених в скарзі. Також зазначили, що до органів державної виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення суду не зверталися, оскільки таке рішення суду не може виконуватись примусово. Із заявою до суду в порядку цивільного судочинства щодо відібрання дитини також не зверталися.

Представник Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, вислухавши пояснення заявника та її представника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні заявником можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_4 звернулася до Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою від 29.05.2025 р. про вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України. Заява, по суті, аргументована невиконанням її колишнім чоловіком ОСОБА_6 рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2025 р. у справі №183/4157/24, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ).

Вказана заява зареєстрована Самарівським РВП ГУНП в Дніпропетровській області 04.06.2025р. за вхідним №К-7061.

Згідно зі ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, дізнавача, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення та розпочати розслідування за ними, а не будь-які інші.

Таким чином, слідчому, дізнавачу, прокурору, не дивлячись на звернення особи із заявою про вчинення на його думку кримінального правопорушення, дано право не вносити до ЄРДР відомості, що не відповідають вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, а саме коли викладені в заяві або повідомленні обставини не можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, так як не містять ознак кримінального правопорушення.

Тобто, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 214 КПК України, до ЄРДР внести лише відомості, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші, з коротким викладом обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини) Закону України про кримінальну відповідальність, зміст повідомлення про підставу початку досудового розслідування.

Також суд враховує, що ч. 4 ст. 214 КПК України містить положення про те, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Тобто із аналізу положень ст. 214 КПК України слідчий суддя робить висновок, що твердження заявника про беззаперечну обов`язковість внесення відомостей, що містяться в поданому ним повідомленні про кримінальне правопорушення, до ЄРДР, є безпідставними, оскільки у вказаній нормі КПК України мова йде про обов`язковість реєстрації заяви про злочин, а не про обов`язковість внесення викладених у ній відомостей до ЄРДР, якщо вони не відповідають положенням п. 4 ч. 5 вказаної статті.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

З огляду на вказані положення ст. 214 КПК України, вважаю, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення підлягають внесенню до ЄРДР лише у тому випадку, коли із заяви, повідомлення чи з інших джерел вбачаються обставини, що можуть свідчити про вчинення саме кримінального правопорушення. Тобто внесенню до ЄРДР підлягають не будь-які відомості про обставини, факти (дії, події) тощо, а лише ті, які свідчать про наявність ознак саме кримінального правопорушення (злочину).

Як вбачається з довідки від 24.06.2025р. за результатами розгляду звернення ОСОБА_4 в рамках проведеної перевірки був опитаний ОСОБА_6 , який пояснив, що син ОСОБА_5 відмовляється проживати з матір`ю. Посилаючись на Закон України «Про виконавче провадження» перевірку вирішено припинити.

Частиною першою статті 162 СК України передбачено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Вирішуючи скаргу слідчий суддя враховує також наступне.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання (п.12 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стаття 64 Закону України «Про виконавче провадження» регулює процедуру виконання рішення суду про відібрання дитини, зокрема, під час виконання рішення про відібрання дитини державний виконавець проводить виконавчі дії за обов`язковою участю особи, якій дитина передається на виховання, із залученням представників органів опіки і піклування. За необхідності державний виконавець може звернутися до суду з поданням щодо вирішення питання про тимчасове влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про відібрання дитини, до нього застосовуються заходи, передбачені цим Законом.

У свою чергу ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» регулює процедуру виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною; стаття 36 цього Закону - розшук дитини за виконавчим документом про відібрання дитини.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження», на який посилався орган поліції, не регулює окремо порядок виконання (у тому числі примусово) судового рішення про визначення місця проживання дитини.

В той же час, небажання відповідача (батька) добровільно виконати судове рішення щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, відсутність законодавчого врегулювання примусового виконання рішення суду в цій частині, є підставою для захисту прав позивача (заявника) в порядку, визначеному ст.162 СК України (постанова КЦС ВС від 26.02.2020р. у справі № 650/1631/19).

Отже, на переконання слідчого судді, матеріали скарги та пояснення заявника та її представника свідчать про наявність цивільно-правового (сімейного) спору між заявницею і її колишнім чоловіком щодо місця проживання їх малолітнього сина ОСОБА_5 , який належить вирішувати в порядку цивільного судочинства. Обставин, що об`єктивно можуть свідчити про вчинення саме кримінального правопорушення, на даний час і за наведених обставин слідчий суддя не вбачає.

Тому, вважаю скаргу необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 214, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про зобов`язання слідчого Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування, - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1