Єдиний унікальний номер судової справи №678/997/25
Номер провадження №1-кс-678-464/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора в режимі відеоконференції ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Летичів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке подане старшим слідчим слідчого відділення відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_4 і погоджене прокурором Хмельницької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 14 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000301 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Деражня Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, військовослужбовця, раніше судимого:

- 01.06.1995 Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 142 КК України до 4 років позбавлення волі із конфіскацією майна, звільнений 13.03.1998 із заміною не відбутої частини строку 1 рік 20 днів на громадські роботи;

- 04.07.2000 Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч. З ст. 81, ч. З ст. 82, ст. 17, ч. 3 ст. 82, ч. 2 ст. 14, ст. 42, ст. 43 КК України, до 4 років 10 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, звільнений 19.03.2005 по відбуттю строку покарання;

-06.05.2009 Віньковецьким районним судом Хмельницької області за ст. 198 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

-04.06.2014 Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 125 КК України, до штрафу в розмірі 700 грн., ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22.10.2015 штраф замінено на 41 год. громадських робіт,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2025 року до суду надійшло вказане клопотання, за змістом якого ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий і прокурор просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Слідчий ОСОБА_4 і прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали і просили таке задовольнити, вважають, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечують проти застосування запобіжного заходу, просять обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, про що також подали письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом клопотання та доданих матеріалів, досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець військової служби солдат ОСОБА_5 призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06 січня 2024 року відповідно до наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з основної діяльності) №6 від 06.01.2024. У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.01.2024 №18, ОСОБА_5 , з 18 січня 2024 року зарахований на продовольче забезпечення військової частини та призначений на посаду курсанта другої навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 . Відтак, з моменту зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги, вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами),ст. ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, та ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватися правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира (начальника).

Разом із тим, військовослужбовець військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_5 , в порушення вимог вищевказаного законодавства, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, порушуючи військову дисципліну, з метою тимчасового ухилення від військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування, 05.02.2024 близько 14:00 год. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та в подальшому перебував поза межами військової частини за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд і займався особистими справами не пов`язаними з проходженням військової служби, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України по 20 лютого 2025 року.

20 лютого 2025 року солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно з власної ініціативи, самостійно прибув до СПД №1 ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, що за адресою вул. Майдан Привокзальний, 6, м. Деражня, Хмельницька область, чим припинив вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за суттю.

Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до клопотання слідчим письмові докази дають слідчому судді правові підстави при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу вважати, що підозра у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення дійсно є обґрунтованою. При цьому, підозрюваний ОСОБА_5 не заперечує обґрунтованість підозри, визнає фактичні обставини і не оспорює зібрані органом досудового розслідування докази.

Отже, на даній стадії проведення досудового розслідування існує достатньо об`єктивної і доведеної інформації, що саме ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення.

Зміст клопотання свідчить, що ризики, які у ньому зазначені, дійсно наявні.

Так, орган досудового розслідування кваліфікує дії підозрюваного ОСОБА_5 як вчинення тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Тобто, у разі доведення винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення йому може бути призначене реальне відбування покарання.

Суд вважає обґрунтованими доводи клопотання, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 , усвідомлюючи те, що за вчинений злочин законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення відповідальності від покарання, оскільки суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від органів досудового розслідування). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, враховується, що в Україні відповідно до Указу Президента України № 64/2022, затвердженого законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений, та те, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжких кримінальних правопорушень може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Існує також ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливого незаконного вчинення підозрюваним фізичного та психологічного тиску на свідків, шукаючи будь які можливі шляхи впливу на свідків у вказаному провадженні, спонукаючи до зміни ними показів або відмови від дачі показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки останньому відомо анкетні дані вказаних осіб, та як останньому перед обранням запобіжного заходу було вручено копію клопотання разом із копіями матеріалів кримінального провадження, в яких зазначенні анкетні дані та адреси проживання свідків, наявні достатні підстави вбачати ризик незаконного впливу. Враховуючи даний ризик слід зазначити, що показання свідків є суттєвими і їх зміна під час досудового розслідування та судового розгляду може впливати на прийняття судового рішення за результатами розгляду справи по суті.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, адже не маючи засобів для існування, може спрямовувати свої дії на вчинення нових, кримінальних правопорушень. Окрім того, підозрюваний ОСОБА_5 є раніше неодноразово судимим, на даний час постійного місця роботи та джерела доходу не має, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки.

Суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

При цьому суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Також, 12 вересня 2022 року набрав чинності прийнятий Верховною Радою України Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану» від 16 серпня 2022 року №2531-ІХ, спрямований на унеможливлення застосування будь-яких інших запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, до військовослужбовців, які вчинили окремі військові злочини під час дії воєнного стану.

Варто звернути увагу, що військовий злочин, вчинений військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану свідчить про максимальний ступінь суспільної небезпеки, як самого діяння, так і особи, що його вчинила, а отже до такого військовослужбовця повинно бути застосовано тримання під вартою.

Як зазначено у ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотаннях ризикам, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначенням застави. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням ним процесуальних обов`язків.

Клопотання підлягає задоволенню і до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначенням застави.

Керуючись ст.ст. 110, 131-132, 176-178, 182-184, 196-198, 309-310, 369-372, 392-395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без внесення застави, на строк до 21 серпня 2025 року.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити підозрюваному та прокурору.

Строк дії ухвали - до 21 серпня 2025 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1

Слідчий суддя ОСОБА_1