Справа № 712/8720/19
Провадження 1кп/712/81/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0000943 від 25.02.2019 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березняки, Смілянського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні дітей не маючого, не працюючого, депутатом, учасником ліквідації ЧАЕС, інвалідом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження №0000943 від 25.02.2019 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до наявних в судовій справі поштових повідомлень, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи неодноразово в судові засідання не з`являвся, примусовий привід щодо обвинуваченого не виконано. Як наслідок, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.12.2023 кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 зупинено останнього оголошено в розшук. В ході проведення оперативно-розшукових заходів відносно ОСОБА_5 отримано інформацію з бази даних «Аркан», згідно якої останній 14.02.2023 перетнув державний кордон в напрямку Словацької республіки та дані про повернення відсутні. 04 червня 2025 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

Захисник ОСОБА_4 при вирішенні клопотання прокурора покладалась на розсуд суду.

Вислухавши думку прокурора, адвоката, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження 10.07.2029 року у даному провадженні було проведено підготовче судове засідання.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 до судових засідань, які були призначені на 09.10.2029, 07.11.2019, 29.11.2019, 16.01.2020, 18.02.2020, 27.07.2021, 13.12.2021, 03.08.2022, 21.11.2022, 16.02.2023, 13.03.2023, 20.06.2023, 13.07.2023, 05.12.2023.

До обвинуваченого неодноразово застосовувався примусовий привід, який не виконаний.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.12.2023 року обвинуваченого ОСОБА_5 оголошено в розшук , кримінальне провадження зупинено.

Відповідно до інформації з БД «Аркан» від 13.02.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 14.02.2023 року перетнув державний кордон України в напрямку Словацької республіки.

04 червня 2025 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

Правилами з обробки даних Інтерполу, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG 2011-RES-07 (ч. 2 ст. 84), передбачено необхідність надання центральним органом України (Офіс Генерального прокурора на стадії досудового розслідування та Міністерство юстиції України на стадії судового розгляду та виконання вироків) гарантій звернення із запитами про видачу (екстрадицію) відповідних осіб у разі встановлення їх місцезнаходження, затримання чи арешту на території іноземної держави.

Однією із умов надання центральним органом України таких гарантій є наявність мотивованого судового рішення про тримання особи під вартою, винесеного відповідно до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

На національному рівні необхідність надання таких гарантій законодавцем визначено в Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного атикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 17.08.2020 № 613/380/93/228/414/510/2801/5 (далі - Інструкція).

Розділом IV вказаної вище Інструкції передбачено, що запит про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу «червоного оповіщення» надсилається до Генерального секретаріату Інтерполу за умов долучення до нього рішення компетентного органу України про оголошення розшуку особи та чинної ухвали суду про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо розшукуваної особи.

Листом від 17.05.2019 № ІР/4793/19/G13/14965/FF10/R3/1 Департамент міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України проінформував центральні органи України у питаннях екстрадиції про типові порушення з боку України, які призводять до видалення з обліків Генерального секретаріату Інтерполу відомостей про розшукуваних осіб.

Зокрема є недопустимим використання «синіх карток оповіщень» та «червоних карток/оповіщень» для доведення факту перебування розшукуваної особи в міжнародному розшуку з метою винесення ухвали про тримання особи під вартою та того, що особу розшукують на міжнародному рівні.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Крім того, як Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року так і Конвенцією про правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, які є основними міжнародними угодами України з іншими державами з питань екстрадиції, передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цих Конвенціях, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Відповідно до ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, запит запитуючої Сторони супроводжується оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови суду про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої сторони.

Згідно зі ст. 25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін постанова про утримання під вартою означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Аналогічні вимоги викладені і в Конвенції про правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року.

З урахуванням того, що обвинувачений знаходиться за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі вказаними вище Конвенціями, а також Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, а також практики Європейського суду по правам людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, згідно ст. 5. ч. 1, п. f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що у випадку, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності у встановленому порядку, встановлено інші правила, ніж передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Тобто, вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без будь-яких альтернатив.

Також, необхідність в обранні стосовно ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виникає з того, що останній перебуває за межами України і в разі його затримання чи встановлення місцезнаходження буде застосована процедура екстрадиції.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України, до клопотання про видачу особи, серед іншого, додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Тобто, виходячи з аналізу як міжнародно-правових норм законодавства так і кримінального процесуального Кодексу України щодо застосування правових норм, передбачених у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без визначення будь-яких інших альтернатив чи зобов`язань.

Особа, яка затримана компетентними органами іноземної держави до моменту передачі запитуючій стороні перебуває під вартою та до вказаної особи не може бути застосоване право внесення застави відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки це право підозрюваний може реалізувати лише на території України, у разі застосуванням судом до останнього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (з можливістю внесення застави).

У разі визначення застави підозрюваному, обвинуваченому зазначене не відповідатиме вимогам міжнародно-правових норм, спрямованих на прийняття рішення про видачу (екстрадицію) правопорушника, що в цілому унеможливлює його виконання іноземною державою.

Крім того, зазначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, винесеної відповідно до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України є необґрунтованим, оскільки зазначення строку дії ухвали передбачена для ухвал якими застосовано запобіжний захід, а ухвала про обрання запобіжного заходу діє з моменту затримання особи та доставки її в суд для розгляду питання про застосування запобіжного заходу передбачені законом терміни.

Таким чином, законодавцем чітко передбачено порядок обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, з метою публікації червоного оповіщення в базах даних Генерального секретаріату Інтерполу щодо міжнародного розшуку ОСОБА_5 (арешт з метою подальшої екстрадиції) необхідно надати на їх адресу гарантії відповідного центрального органу України при здійсненні міжнародного співробітництва під час кримінального провадження щодо направлення запиту про видачу (екстрадицію), а також засвідчену копію чинної ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування, крім того, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків з метою змінити їх показання в подальших судових розглядах, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд також враховує, що те, що ОСОБА_5 до судових засідань не з`являвся та виїхав за межі України, а також наявні обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 ч. 2 КК України відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який ухиляється від явки до суду, все це свідчить про недостатність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить гарантій його належної процесуальної поведінки. Домашній арешт не може бути застосований до обвинуваченого, оскільки останній хоч і має постійне місце проживання, але після вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, усвідомлено, з метою уникнення покарання, залишив межі території України, що обґрунтовано підсилює ризик того, що він буде переховуватись від суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 196, 197 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого в кримінальному провадженні № 000943 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березняки, Смілянського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні дітей не маючого, не працюючого, депутатом, учасником ліквідації ЧАЕС, інвалідом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Після затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження розглянути за участю обвинуваченого питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити працівникам Управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Черкаській області та сектору міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Копію ухвали направити начальнику Управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Черкаській області та сектору міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції в Черкаській області для виконання, керівнику Черкаської обласної прокуратури - для контролю за виконанням.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення..

Головуючий: