ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5792/25 Провадження№ 1-кс/636/863/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області в м. Чугуїв клопотання слідчого СВ ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Старий Салтів Вовчанського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, ч. 5 ст.407 КК України

встановив:

10 липня 2025 року слідчий СВ відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області з клопотанням, погодженим із прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , обгрунтовуючи свої вимоги наступним.

Слідчим відділом Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005115 від 17 квітня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 186 КК України тобто самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.02.2023 № 4 молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду головного сержанта 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2023 № 113 молодшому сержанту ОСОБА_4 присвоєно чергове військове звання «сержант».

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують сержанта ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст. ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжено.

Однак, сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Так, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби, а саме - 04.10.2024 вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану без дозволу командування та поважних причин тимчасово, вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, сержант ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 04.10.2024 самовільно залишив тимчасове місце дислокації підрозділу (місця розташування військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ).

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, сержант ОСОБА_4 в період з 04.10.2024 до 08.07.2025, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення служби, а саме - місця розташування військової частини НОМЕР_2 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі сержант ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 08.07.2025 до моменту затримання сержанта ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України, за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Окрім цього, згідно Указу Президента України № 64/2022 - у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" на території України, в тому числі у Харківській області введено воєнний стан.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.07.2025, приблизно о 21:00 год, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували на березі водосховища в сел. Старий Салтів Чугуївського району Харківської області, де разом розпивали спиртні напої. Саме в цей час, у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 , а саме металевим човном білого кольору ТМ «Романтика». Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, діючи умисно в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 припливли на човні до берега, де був пришвартований металевий човен ТМ «Романтика», шляхом фізичної сили відв`язали човен від опори, заволоділи ним, взявши на буксир.

Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , запустивши двигун свого човна, почали рухатися буксируючи при цьому човен «Романтика» однак були помічені його власником ОСОБА_8 . Продовжуючи діяти відкрито та не реагуючи на законні вимоги ОСОБА_8 припинити протиправні дії ОСОБА_4 і ОСОБА_7 жодним чином не відреагували та з місця вчинення злочину зникли. Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 завдали потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 18 000,00 грн (вісімнадцять тисяч гривень).

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 186 КК України, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, вчинені в умовах воєнного стану та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

За даним фактом 09.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого, ч. 4 ст. 186 КК України.

Окрім того, 10.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 186 КК України.

Вказані відомості 17 квітня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0005115 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених вище, та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, зазначивши при цьому, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 зі змістом, повідомленої йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України повністю погодився, а зі змістом повідомленої йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України не погодився, заначивши при цьому, що самовільно військову частину не залишав, просив обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного, просила застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши позицію підозрюваного та його захисника, думку прокурора, дослідивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку про задоволення клопотання.

Так, у провадженні Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0005115 від 17 квітня 2025 року, розпочате за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 186 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Старий Салтів Вовчанського району Харківської області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: а саме: протоколами огляду місця події від 08.07.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 08.07.2025, протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, повідомленням про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України від 09.07.2025, повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 186 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких пердбачено покарання у виді позбавлення волі, а саме: за ч. 5 ст. 407 КК України - передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років; за ч. 4 ст. 186 КК України - покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що існує ризик переховування від органів досудового розслідування, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а воєнний стан введений на території України та нестабільний рівень безпеки на території Харківської області тільки підтверджує цю обставину, оскільки підозрюваний має реальні можливості залишити територію України поза межами пунктів пропуску через державний кордон України.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі та усвідомлюючи міру покарання за вчинені кримінальні правопорушення, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою створення штучних доказів своєї невинуватості.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На даний час існує ряд ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які є підставою, на думку органу досудового розслідування для застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладені обставини, які в своїй сукупності свідчать про те, що з огляду на тяжкість інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, а також той факт, що ОСОБА_4 перебуває у розшуку, як особа яка самовільно залишила військову частину, з метою подальшого виконання можливого ухваленого стосовно нього обвинувального вироку за вчинення злочинів, передбачених вищевказаними статтями Кримінального кодексу України, вбачається ризик того, що він може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності.

Відтак у слідчого судді є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, обґрунтовані, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Таким чином, метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Окрім того наразі виникає необхідність у проведенні подальших слідчих дій по даному кримінальному провадженню, тому вплив підозрюваного ОСОБА_4 може зашкодити проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, слідчим зібрано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_4 враховано тяжкість покарання, вік підозрюваного. Стан його здоров`я та вік не перешкоджає обранню запобіжного заходу тримання під вартою

Під час розгляду клопотання слідчим суддею, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини про те, що національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування альтернативних запобіжних заходів (рішення у справах «Вранчев проти Сербії» від 23 вересня 2008 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Буров проти України» від 17 березня 2011 року, «Цигоній проти України» від 24 листопада 2011 року) вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. При цьому слідчим суддею з`ясовано та оцінено вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 186 КК України, приймаючи до уваги, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, встановлених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень злочинів, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, в зв`язку з чим слідчий суддя обирає відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку та може запобігти вказаним ризикам та буде належною мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

3 огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого злочину.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням викладених обставин злочину майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків передбачених ст. 177 КПК України, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 151 400 гривень (3 028 гривень х 50 = 151,400 гривень).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 176-178, 182-184, 331, 369, 370, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0005115 від 17 квітня 2025 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з 08 липня 2025 року до 05 вересня 2025 року включно, в державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Одночасно визначити, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) грн 00 коп, при внесенні якої ОСОБА_4 , з під варти звільнити.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Чугуївського міського суду Харківської області: р/р иа0006674; МФО 820172; ЄДРПОУ банку: 26281249;Банк одержувача: ДКСУ м. Київ. Отримувач коштів: ТУ ДСА України в Харківський області. Призначення платежу: застава згідно КПК по справі № від (П.І.П.), назва суду.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, у разі внесення застави у кримінальному провадженні № № 0005115 від 17 квітня 2025 року:

1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, спеціалістами.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Чугуївського міського суду Харківської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Харківський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти ОСОБА_4 та повідомити усно і письмово слідчого Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області та слідчого суддю Чугуївського міського суду Харківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1