Провадження 1-кс/127/5546/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000402 внесеного до ЄРДР 26.04.2025, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Вінниці, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000402 внесеного до ЄРДР 26.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 14.01.2025 № 26/2025 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє Указом Президента України від 15.04.2025 № 235/2025, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2023, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 26 квітня 2025 року в період часу з 00 години 01 хвилин по 00 години 15 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 15, що розташований по 3-му провулку Чумацькому у місті Вінниця, маючи умисел на таємне викрадення майна громадян, переліз через паркан, тим самим проник на територію приватного домоволодіння, після чого зайшов до будинку, де в одній із кімнат, на дивані, виявив жіночу сумку чорного кольору, бренду «GLORIALARRY», яка належала на праві приватної власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в якій знаходилися її особисті речі, яку вирішив викрасти.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 26 квітня 2025 року, в період часу з 00 години 01 хвилин по 00 години 15 хвилин, перебуваючи всередині приватного будинку, що знаходиться за адресою: місто Вінниця, 3-ій провулок Чумацький, будинок 15, діючи повторно, усвідомлюючи, що вичиняє крадіжку в умовах воєнного стану, розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи мету до легкої наживи, не маючи а ні дійсного, а ні уявного права на майно потерпілої, таємно заволодів жіночою сумкою чорного кольору бренду «GLORIALARRY», в якій знаходився гаманець білого кольору бренду «Miss.Bela», в середині якого зберігалися дві банківські картки АТ КБ «ПриватБанк», дисконтна картка магазину «Eva», дисконтна картка магазину «Shik», проїзний документ тривалого користування - муніципальна картка вінничанина, гребінець, флеш-картка на 3,61 Гб пам`яті користування чорного кольору, медичні таблетки та кошти в сумі 400 гривень, що належали на праві власності ОСОБА_7 , та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме здійснив розрахунок викраденими картками АТ КБ «ПриватБанк» на території заправних станцій «WOG», «ОККО» та в магазині «Ксюша», що розташовані в місті Вінниця, 14-ма транзакціями на загальну суму 6 936 гривень 27 копійок.

Таким чином, внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 7 336 гривень 27 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

У свою чергу, 26.04.2025 о 19 годин 30 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, складено 27.04.2025 та цього ж дня вручено:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Вінниця Вінницького району Вінницької області, громадянину України, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше засуджувався: 03.04.2023 Вінницьким міським судом за ч. 4 ст. 185, ст. 69-1, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років та 2 місяців позбавлення волі.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_7 про скоєння відносно неї кримінального правопорушення;

- показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

- протоколами пред`явлення свідкам ОСОБА_15 , ОСОБА_12 . ОСОБА_16 , для впізнання особи за фотознімками;

- протоколом огляду місця події (м. Вінниця, 3-ій пров. Чумацький, 15)»;

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України;

- іншими матеріалами, отриманими у встановленому порядку під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Разом із цим, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, відносно ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він являється раніше судимою особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Разом із цим, у вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема:

1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а санкція ч. 4 ст. 185 КК України виключає можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Також ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, а наявні соціальні зв`язки не стали для нього перешкодою у вчиненні тяжкого злочину.

2) незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідків чи експертів, оскільки згідно статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. При цьому, під час ознайомлення з матеріалами доданими до цього клопотання ОСОБА_4 стане відома адреса проживання свідків, а тому перебуваючи на волі він зможе здійснювати на них відповідний вплив. Водночас у кримінальному провадженні буде призначено ряд судових експертиз, а тому існує імовірність, що у випадку застосування іншого запобіжного заходу ОСОБА_4 матиме можливість незаконного впливу на експертів.

3) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та непогашену судимість, за вчинення умисного кримінального правопорушення, відбував покарання у виді реального позбавлення волі. Тобто, попередня кримінально-правова біографія особи та тенденція застосування заохочувальних норм свідчать про небажання підозрюваного ставати на шлях виправлення та роботи для себе будь-які висновки. Окрім цього, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований та не має законного джерела доходу.

4) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

2) особиста порука, оскільки в ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

3) застава, оскільки підозрюваний не працевлаштований та не має офіційного джерела доходів, а в разі сплати застави іншою особою він зможе продовжити злочинну діяльність чи переховуватися від слідства та суду.

4) домашній арешт, оскільки підозрюваний усвідомлює тяжкість покарання за вчинений злочин, тому на думку сторони обвинувачення, підозрюваний не виконуватиме вимог встановлених даним запобіжним заходом та вчинятиме дії, спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за вказані вище злочини, у зв`язку із чим недоцільно обирати даний запобіжний захід, який на даній стадії кримінального провадження являється вкрай ризикованим.

Окрім цього, ризик «незаконний вплив на потерпілого, інших обвинувачених» у викладеному контексті повністю співпадає з рішенням Європейського суду (Справа «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

У свою чергу, незаконний вплив на потерпілих у цьому провадженні та свідків, експерта відповідно до діючого кримінального законодавства кваліфікується як злочин, що свідчить про те, що він може вчиняти інші злочини.

У рішенні Європейського суду (Справа «Клоот проти Бельгії» від 12.12.1991) зазначено, що тяжкість обвинувачення, а також обставини справи, можуть виправдати рішення судових органів про взяття та утримання особи під вартою для того, щоб запобігти спробам вчинити нові злочини.

Також, у рішенні Європейського суду (Справа «Нінеску проти республіки Молдови» від 15.07.2014) зазначено, що ризик переховування обвинуваченого від суду повинен оцінюватись в контексті чинників, пов`язаних з його особистістю, а саме з його моральними цінностями, житлом, родом занять, майном, сімейними зв`язками і всіма видами зав`язків з державою, в якій відбувається кримінальне переслідування.

Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. У зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин та беручи до уваги, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, а тому слідчий, просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, слідчому судді пояснила, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого, слідчому судді пояснив, що у вказаному кримінальному правопорушенні вину визнає та щиро розкаюється, всі викрадені речі він добровільно видав працівникам поліції, жодним чином не переховувався від органу досудового розслідування та в подальшому переховуватись наміру не має

Адвокат ОСОБА_5 під час судового розгляду підтримала заперечення підозрюваного, слідчому судді пояснила, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, ризики зазначені стороною обвинувачення на даний час нічим не підтверджуються, а тому просила слідчого суддю застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання, а у випадку якщо слідчий суддя прийде до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою визначити заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК України, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором наведені, відповідно до ст.ст. 177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше судимий, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Разом з тим, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та клопотання слідчого, підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 19 години 30 хвилин 25 червня 2025 року (відповідно до протоколу затримання), в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 25 червня 2025 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 , заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 визначити термін їх дії відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя