КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №644/852/20 Провадження № 1-кп/552/248/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2025 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участi прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0002005 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

встановив:

07 серпня 2019 року близько 03 год. 15 хв. неповнолітній ОСОБА_4 за попередньою змовою по заздалегідь складеному плану з іншою неповнолітньою особою 1, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, який перебував біля вхідних дверей до магазину, щоб ніхто не міг вийти, та неповнолітньою особою 2, матеріали відносно якої також виділені в окреме провадження, який біжить до каси та забирає грошові кошти з каси, знаходячись за адресою: м. Харків, пр. Арх. Альошина, 3, де діючи з умислом направленим на відкрите викрадення чужого майна, поєднаним з проникненням у інше приміщення, а саме у магазин ТОВ «Кисет», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Арх. Альошина, 3, переслідуючи мету наживи, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, вирвали частину вхідних дверей та утрьох зайшли у середину торгівельної зали, куди у цей час вийшла з підсобного приміщення продавчиня нічної зміни ОСОБА_6 та почала кликала на допомогу. Однак, особа 1 став біля вхідних дверей, перегородивши вихід з магазину.

В подальшому, особа 2, продовжуючи реалізовувати свої незаконні протиправні дії, направлені на заволодіння чужим майном, викрав з каси магазину грошові кошти в розмірі 1500 грн., які належали ТОВ «Кисет», частину з яких передав ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_4 разом з особою 1 та особою 2, заволодівши вказаним майном з місця вчинення правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяли ТОВ «Кисет» матеріальну шкоду на загальну суму 1500 гривень.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та розповів, що в ніч на 07.08.2019 він за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вирішили здійснити крадіжку з магазина ТОВ «Кисет», що розміщений за адресою: м. Харків, пр. Арх. Альошина, 3. Так він залишився на вулиці, щоб слідкувати за тих чи ніхто не іде, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зайшли до магазину, де викрали з каси близько 15000 грн. В цей час до торгівельної зали з підсобного приміщення зайшла продавець та почала кликала на допомогу. ОСОБА_7 притримав вхідних дверей до магазину і вони втекли. Викрадені кошти поділили між собою та витратили на власні потреби. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Представник потерпілого до суду не з`явився, надавши суду заяву, де просить розглядати справу без його участі.

Відповідно до ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів та допит свідків стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується положеннями ст. ст. 65-67 КК України, а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У силу ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

У силу ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Обвинувачений працездатний, лікування в примусовому порядку не потребує.

З огляду на викладене, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та беручи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 186 КК України.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставин даного кримінального провадження, особи обвинуваченого, який беззаперечно в повному обсязі під час допиту в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненому, а також беручи до уваги наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе на підставі ст. 75, 104 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії, покласти на нього передбачені ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На думку суду, таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370,374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на один рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз у розмірі 5024,32 грн.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляцiйного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1