02.05.2025 Провадження по справі № 1-кп/940/88/25
Справа № 940/321/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві об`єднане кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 15.02.2025 за ч. 2 ст. 309 КК України та №0000085 від 15.02.2025 за ч. 1 ст. 263 КК України за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв, Білоцерківського району Київської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, має повну середню спеціальну освіту, не депутата, не одруженого (розлученого), військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 та ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

За змістом обвинувальних актів та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 обвинувачується у наступному.

Так, відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України - об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Відповідно до «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 з наступними змінами) до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, серед іншого належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини.

Згідно з Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 293)завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Однак, всупереч вказаним вимогам законодавства України, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу на придбання, носіння, зберігання бойових припасів, влітку 2024 року більш точніше слідством не встановлено, перебуваючи на сміттєзвалищі поза межами населеного пункту Тетіїв на автодорозі до села Теліженці, виявив боєприпаси, а саме 51 патрон. Усвідомлюючи що знайдені предмети є боєприпасами, всупереч встановленому Законом порядку, незаконно придбав 51 патрон, з яких 36 патронів калібру 5,45х39 та 15 патронів калібру 7,62х39 і залишив зберігати до 15.02.2025, за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

15 лютого 2025 року в період часу з 08 год 32 хв до 09 год 45 хв в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , в кімнаті житлового будинку виявлено та вилучено 51 патрон, з яких 35 патронів калібру 5,45х39 споряджених оболонковою кулею типу ПС (зі сталевим осердям), 1 патрон калібру 5,45х39 споряджений кулею типу «Т» (трасуючої дії) та 15 патронів калібру 7,62х39 спорядженні кулями типу «ПС» (із сталевим осердям), виготовлені промисловим способом, що являються патронами придатними до стрільби та які ОСОБА_4 зберігав за місцем проживання, без передбаченого законом дозволу.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 (далі по тексту Перелік), «канабіс» та «екстракт канабісу» включених до списку 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 19, 20, 23 цього Закону.

Таким чином, Закон допускає наступні випадки законного обігу наркотичних засобів, включених до таблиці ІІ Переліку:

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону);

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак, всупереч вказаним вимогам закону, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влітку 2024 року точної дати та часу слідством не встановлено, зірвав рослини коноплі, які росли на сміттєзвалищі поза межами населеного пункту Тетіїв на автодорозі до села Теліжинці та в подальшому переніс до гаражного приміщення та житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_2 , де висушив, подрібнив та зберігав для власного вживання, чим вчинив незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту у великих розмірах.

15.02.2025 з 08.32 год. по 09.45 год. у ході проведення санкціонованого обшуку домоволодіння, де проживає ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУНП в Київські області в житловому будинку та гаражному приміщенні виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 1039,6 г та саморобний пристрій для куріння з нашаруваннями чорно-коричневого кольору, в яких виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено екстракт канабісу, масою в перерахунку на висушену речовину 0,490 г., які ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно виготовив, придбав та зберігав без мети збуту, у великих розмірах.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах.

02 травня 2025 року між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаних кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 263 та ч. 2 ст. 309 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість в інкримінованих йому діяннях. Також сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які в присутності захисника роз`яснені обвинуваченому.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити, вказуючи, що вона відповідає вимогам КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості. ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 та ч. 1 ст. 263 КК України,беззастережно визнав, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього в разі затвердження угоди про визнання винуватості судом.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, розглянувши угоду про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, отже вона може бути затверджена судом, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та не тяжким злочинами.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання своєї вини та щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі статті 67 КК України, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Разом з тим, враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працюючий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Виходячи з вищевикладеного, судвважає, що вказана угода про визнання винуватості між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 підлягає затвердженню з призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого в ній покарання.

Враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до скоєних кримінальних правопорушень, який розкаявся у вчиненому, суд вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання, тому суд на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, покладаючи на нього частину обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 373, 374, 376, 394, 395, 468, 469, 472-476 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 02 травня 2025 року між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та пройти заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв, Білоцерківського району Київської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави процесуальні витрати, зокрема за проведення експертизи № СЕ-19/111-25/11149-БЛ від 24.02.2025 в сумі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 копійок та за проведення експертизи № СЕ-19/111-25/10948-НЗПРАП від 24.02.2025 в сумі 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

1. канабіс масою 1069,6 г, екстракт канабісу масою 0,490 г, саморобний пристрій для куріння, який складається із фрагменту пляшки та наперстку, які поміщено до спеціального пакету № 2061287, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області - знищити.

2. набої в кількості 51 штука, з них 36 набоїв калібру 5,45?39 та 15 набоїв калібру 7,62?39, які поміщено до спеціального пакету на якому наявна бірка № 7585456, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, передати в розпорядження військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , бульвар Олександрійський А 2167).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

За приписами ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1