справа № 619/3487/25
провадження № 1-кс/619/757/25
УХВАЛА

іменем України

12 серпня 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000648 від 19 червня 2025 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з профільною середньою освітою, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000648 від 19 червня 2025 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що слідчим відділенням ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000648 від 19 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.06.2025 близько 22.00 години ОСОБА_5 знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєї співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник побутовий конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, в саме ОСОБА_7 . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті останньої та свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_5 взяв у праву руку кухонний ніж, який знаходився у столі в будинку за вищевказаною адресою, наблизився до ОСОБА_7 на відстань витягнутої руки, та умисно, тримаючи ніж у правій руці за руків`я, наніс один удар ОСОБА_7 в область шиї в передню її частину. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 своєю лівою рукою схватив ОСОБА_7 за праве передпліччя та силоміць розвернув її спиною до себе, після чого завів праву руку, в якій продовжував тримати ніж, за шию ОСОБА_7 , після чого лезом ножа уздовж шиї з ліва направо здійснив одне різане поранення від лівого вуха до правого вуха, чим спричинив потерпілій колото-різану рану нижньої третини шиї зправа, різану рану середньої третини шиї з права та зліва. Бажаючи припинити протиправні дії ОСОБА_5 та чинячи супротив останньому, ОСОБА_7 своєю правою рукою схопила лезо ножа та намагалася його вихопити, в результаті чого ОСОБА_7 була спричинена різана рана правої долоні. Самостійно припинивши свої протиправні дії, ОСОБА_5 залишив місце скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав за необхідне для завершення свого умислу до кінця, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , однак наслідки у вигляді смерті потерплої не настали, з причин, що не залежали від його волі, а саме у зв`язку з тим, що потерпілій була надана медична допомога та остання була доставлена з отриманими тілесними ушкодженнями до медичного закладу.

19.06.2025 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, того ж дня йому оголошено про підозру за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Враховуючи, що ризики продовжують існувати, прокурор просить продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи наявністю існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник зазначила, що підозра є необґрунтованою, кваліфікація дій підозрюваного ОСОБА_5 не відповідає вимогам закону. Підстави для тримання ОСОБА_5 під вартою відсутні. Досудове розслідування вже триває два місяці. На утриманні у підозрюваного перебуває похилого віку матір та тітка, якій 92 роки. Підозрюваний свою вину не спростовує, переховуватися від слідства, впливати на свідків та потерпілу намірів не має. Просила обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно її підзахисного.

Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Під час розгляду даного клопотання судом встановлено, що в провадженні СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 червня 2025 року за № 0000648, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно з копією протоколу затримання від 19 червня 2025 року ОСОБА_5 у присутності понятих затримано 19 червня 2025 року о 16 год. 42 хв.

19 червня 2025 року старшим слідчим СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 о 21 год 45 хв ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

20 червня 2025 року ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» (№ 27) строком на 60 (шістдесят) днів з дня його фактичного затримання, тобто до 17 серпня 2025 року до 16 год 42 хв, без визначення розміру застави.

Постановою керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 від 11 серпня 2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000648 до 19.09.2025.

Згідно з ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені.

Пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" визначений термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Цей стандарт переконання є нижчим, ніж стандарт переконання «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи на стадії судового розгляду.

Таким чином, слідчому судді необхідно оцінити відповідність підозри цій правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості (тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що підозрюваний міг вчинити саме цей злочин). При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується наданими до суду доказами, зокрема: результатами огляду місця події, відображеними в протоколі від 19.06.2025; показаннями потерпілої ОСОБА_7 , відображеними в протоколі допиту від 19.06.2025; показаннями свідка ОСОБА_9 , відображеними в протоколі допиту від 19.06.2025; висновком судово-імунологічної експертизи № 14-12/1989-Дм/25 від 05.07.2025; висновком судово-імунологічної експертизи № 14-12/1990-Дм/25 від 03.07.2025; висновком судово-імунологічної експертизи № 14-12/1991-Дм/25 від 03.07.2025; висновком судово-імунологічної експертизи № 14-12/1992-Дм/25 від 05.07.2025; висновком судово-імунологічної експертизи № 14-12/1993-Дм/25 від 04.07.2025.

З досліджених вищевказаних доказів вбачається, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України є обґрунтованою.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором, підозрюваним, захисником поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слід зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначає, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретних характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Суд вважає доведеним наявність та обґрунтованість ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливих спроб підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження строку застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не одружений, не працевлаштований, не судимий в силу ст. 89 КК України.

Враховуючи фактичні обставини та вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку щодо обґрунтованості доводів клопотання слідчого та наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зазначені обставини свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися з огляду на покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення. Визнання підозрюваним вини, сприяння розслідуванню, щире каяття, майновий стан, не свідчать про відсутність реальної можливості впродовж тривалого часу ухилятися від кримінальної відповідальності та в такий спосіб переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Стороною захисту не наведено будь-яких доводів, які б спростовували наведені вище висновки слідчого судді.

Слідчим суддею встановлено існування ризику незаконного впливу на потерпілу, свідків.

КПК України встановлено процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками, у кримінальному провадженні, а саме, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4ст. 95 КПК України ).

Таким чином, такий ризик як вплив на потерпілу, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Стосовно наявності ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення.враховуючи, що обвинувачений раніше судимий, хоча на даний час в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, а також враховуючи дані Дергачівської міської ради про те, що підозрюваний неодноразово помічений у стані алкогольного сп`яніння, веде асоціальний спосіб життя, конфліктує з оточуючими, доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовані належним чином, отже на переконання суду, прокурором існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України доведено відповідними доказами.

Зважаючи на наведене, слідчий суддя дійшов висновку щодо обґрунтованості доводів клопотання слідчого та наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Підозрюваним та його захисником під час розгляду даного клопотання не надано належних доказів, що спростовують обґрунтованість пред`явленої підозри та свідчать про наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу. Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я до суду також не надано.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею розглядалась можливість застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт тощо, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, слідчий суддя ґрунтує свої твердження на підставі сукупного аналізу як і обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, так і зазначених відомостей, що характеризують особу підозрюваного.

Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин необхідним є саме тримання під вартою, оскільки застосування застави як основного запобіжного заходу відтерміновує можливість його виконання, що, з урахуванням особистої зацікавленості підозрюваного в ході досудового розслідування, створює можливості для його позапроцесуальних дій. Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому етапі.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені при розгляді клопотання ризики, з урахуванням особистих характеристик підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 підлягає задоволенню. Зазначені вище ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

Слідчий суддя враховує тяжкість можливого злочину, реальність та ймовірність реалізації підозрюваним встановлених раніше ризиків.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який міг спричинити загибель людини.

Враховуючи положення п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, а також беручи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, суд вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, що дає право суду застосувати запобіжний захід, без визначення розміру застави.

Згідно зі ст. 198 КПК висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу-- відмовити.

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000648 від 19 червня 2025 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 19 вересня 2025 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 19 вересня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1