Провадження № 1-кс/643/4275/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Харкові клопотання заступника начальника другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000129, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

встановив:

Обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000129 від 31.01.2025 за ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України, досудове розслідування, в якому проводиться Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві.

Під час здійснення досудового розслідування встановлено, що Обіймаючи посаду начальника сектору превенції відділу поліції № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, ОСОБА_4 , будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, здійснюючи функції представника влади, діючи умисно з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 16.01.2025 до ОСОБА_4 звернувся раніше йому знайомий ОСОБА_5 , що діяв в інтересах ОСОБА_6 , з питанням щодо з`ясування обставин перебування останнього в розшуку у базах ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особи, якою було порушено законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, домовившись про зустріч на 20.01.2025.

20.01.2025, перебуваючи в приміщенні ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 5-А, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду начальника сектору превенції відділу поліції № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_5 про те, що він має налагоджені зв`язки серед посадових осіб з числа ІНФОРМАЦІЯ_2 та, за умови надання йому неправомірної вигоду у сумі 2000 доларів США, він допоможе у вирішенні питання щодо зняття ОСОБА_6 з розшуку з баз даних ІКС «ІПНП» та «Оберіг» за порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність наведених вище ОСОБА_4 вимог, з метою викриття та припинення злочинної діяльності вказаних осіб, звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою.

В подальшому, 24.03.2025, приблизно о 14:40, перебуваючи в приміщенні ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 5-А, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомив ОСОБА_5 , що для зняття з розшуку з бази ІКС «ІПНП» за порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_6 , який перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , останньому необхідно прибути у супроводі дільничного офіцера поліції ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де ОСОБА_6 буде взято на облік до зазначеного ТЦК в зв`язку зі зміною місця проживання, оновлено дані та видано направлення на проходження ВЛК, після чого його буде знято з розшуку. При цьому ОСОБА_4 у завуальованій формі повторно висунув вимогу щодо передачі йому неправомірної вигоди у сумі 2000 доларів США за вчинення зазначених дій.

01.04.2025 приблизно о 12.20 ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду начальника сектору превенції ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, заздалегідь домовившись про зустріч, перебуваючи в приміщенні ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 5-А, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди у вигляді коштів для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, зустрівся та одержав для себе від ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , заздалегідь обумовлену суму неправомірної вигоди в сумі 2000 доларів США (еквівалентних 82 845,6 гривень за курсом НБУ), за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 за зняття з розшуку з бази даних «Оберіг» за порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_6 , що стане підставою для виключення останнього з розшуку у базі даних ІКС «ІПНП».

Після цього, 03.04.2025 ОСОБА_6 у супроводі дільничного офіцера поліції ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 прослідував до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 взято на облік до зазначеного ТЦК у зв`язку зі зміною місця проживання, складено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення за фактом порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оновлено дані, видано направлення на проходження ВЛК та знято з розшуку у базі даних «Оберіг», що в подальшому стало підставою для виключення останнього з розшуку у базі даних ІКС «ІПНП».

30.07.2025 на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 28.07.2025 було проведено обшук в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , та в якому мешкає ОСОБА_4 , під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max» чорного кольору, який належить ОСОБА_4 .

30.07.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за ч.2 ст. 369-2 КК України, а саме одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Вилучений мобільний телефон може містити інформацію щодо відправлення смс-повідомлень та здійснені дзвінки між особами, які можуть бути причетними до вчинення даного злочину та інформація наявна у вказаному мобільному телефоні може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є речовими доказами, і необхідні для призначення відповідних судових експертиз.

30.07.2025 на вилучене майно у ході проведення вказаного обшуку визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Так, вилучений телефон є речовим доказом як знаряддя вчинення злочину, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подавши заяву, в якій просив клопотання розглянути за його відсутності та задоволити.

Від ОСОБА_4 надійшла заява, в якій просив клопотання розглянути за його відсутності.

Від захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не прибуття когось із них у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Постановою старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_10 від 30.07.2025 вилучені речі, а саме: мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max» чорного кольору - визнано речовим доказам.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Дане клопотання надійшло до суду 31.07.2025, тому строк для подачі клопотання прокурором дотримано.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Вивчаючи правову підставу для арешту майна, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У даному випадку стороною обвинувачення доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а проведення огляду та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, майно має статус тимчасово вилученого за ознаками засобу вчинення кримінального правопорушення, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Нормами ст. 22 КПК України врегламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На даний час не спростовано підставність клопотання про арешт, що в подальшому не унеможливлює ставити питання про скасування арешту майна в порядку, визначеному ст. 174 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідатиме належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, не суперечитиме його загальним засадам.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій серед низки іншого зазначає порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном, вилученим 30.07.2025 в ході обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max» чорного кольору, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зберігання майна, зазначеного у другому абзаці, визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19.11.2012 № 1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1