КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 08 липня 2025 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ « УКРЛІТІЙВИДОБУВАННЯ » - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерськогорайонного суду м. Києва від 07 березня 2025 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника

власника майна адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :02:001:0278, :02:000:5179, :02:001:5078, :02:001:5079, :02:001:5080, :02:000:5139, :02:000:5107, :02:000:5108, :02:000:5110, :02:000:5112, :02:000:5115, :02:000:5129, :02:000:5126, :02:000:5149, :02:000:5154, :02:000:5147, :02:000:5150, :02:000:5111, :02:000:5155, :02:000:5146, :02:000:5138, :02:000:5151, :02:000:5106, :02:000:5137, :02:000:5152, :02:000:5116, :02:000:5128, :02:000:5133, :02:000:5153, :02:000:5148, :02:000:5109, :02:000:5142, :02:000:5145, :02:000:5113, :02:000:5132, :02:000:5134, :02:000:5135, :02:000:5136, :02:000:5162, :02:000:5130, :02:000:5131, :02:001:0089, :02:001:0106, :02:001:0105, :02:001:0125, :02:000:5141, :02:000:5140, :02:000:5165, :02:000:5164, :02:000:5144, :02:000:5143, які належать ТОВ « Укрлітійвидобування » ( ).

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ТОВ « УКРЛІТІЙВИДОБУВАННЯ » - адвокат ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 07 березня 2025 року клопотання прокурора розглянуто без повідомлення представника Товариства, копію ухвали не направлено, копію оскаржуваного рішення отримано від слідчого 20 березня 2025 року. Звернення із апеляційною скаргою не у строк, обумовлено також необхідністю отримання архівних копій рішень Господарського суду Кіровоградської області . Апеляційну скаргу направлено засобами поштового зв`язку 02 квітня 2025 року. З цих підстав, апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Апелянт зазначає, що СУ ГУ НП в Кіровоградській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000240 від 30.03.2016 та 09 серпня 2023 ГСУ НП України розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001446. Матеріали досудового розслідування об`єднано в одне провадження та присвоєно № 0000240.

У ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001446 від 09.08.2023 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва 27 серпня 2024 року накладено арешт на вказані земельні ділянки. Відтак, арешт накладено вдруге на те ж саме майно.

Зазначає, що законність набуття громадянами земельних ділянок підтверджена рішеннями Господарського суду Київської області , законність користування надрами - спеціальним дозволом на користування надрами № 6195 від 03.04.2017, а законність ТОВ « УКРЛІТІЙВИДОБУВАННЯ » спеціального дозволу на користування надрами - рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва , яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду .

Окрім того, на даний час ТОВ « УКРЛІТІЙВИДОБУВАННЯ » безпосередньо видобування корисних копалин не здійснює.

Посилається на те, що арешт земельних ділянок призводить до надмірного обмеження правомірної діяльності суб`єкта господарювання.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів справи убачається, що 07 березня 2025 року клопотання прокурора розглянуто без повідомлення представника Товариства, копію ухвали не направлено. В обгрунтування клопотання про поновлення строку, апеллянт зазначив, що копію оскаржуваного рішення отримано ним від слідчого 20 березня 2025 року. Також, звернення із апеляційною скаргою не у строк, обумовлена також необхідністю отримання архівних копій рішень Господарського суду Кіровоградської області . Апеляційну скаргу направлено засобами поштового зв`язку 02 квітня 2025 року. Колегія суддів вважає, що з наведених підстав строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 30 березня 2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000240, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 190 КК України.

У даному кримінальному провадженні досліджуються обставини за яких у період з 2011 - 2014 років, група осіб, до якої входять посадові особи Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області , службові особи ТОВ « Укрлітійвидобування » ( ), приватні нотаріуси, особи, які діяли від імені громадян щодо виділення у власність та розпорядження земельними ділянками, налагодили протиправний механізм заволодіння земельними ділянками на території Кіровоградської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протиправний механізм отримання та видачі земельних ділянок полягає у фіктивному оформленні права власності на земельні ділянки які розташовані на території Кіровоградської області особам, які проживають здебільшого на території м. Київ без їх відома та участі.

Виділення земельних ділянок здійснюється службовими особами Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області за участі осіб, які нібито мали довіреності від громадян на представлення інтересів щодо отримання у власність та розпорядження земельними ділянками.

В подальшому, з метою приховування протиправної діяльності та легалізації майна отриманого злочинним шляхом, право власності на земельні ділянки шляхом укладення фіктивних договорів купівлі-продажу земельних ділянок оформлено на ТОВ « Укрлітійвидобування » ( ).

Внаслідок протиправних дій учасників організованої групи, власникам земельних ділянок завдано збитків у великих розмірах.

Крім цього встановлено, що за протиправною схемою ТОВ « Укрлітійвидобування » ( ) за фіктивними правочинами набуло права власності на земельні ділянки розташовані на території Смолінської територіальної громади, Новоукраїнського (колишнього Маловисківського) району Кіровоградської області, з наступними кадастровими номерами: :02:001:0278, :02:000:5179, :02:001:5078, :02:001:5079, :02:001:5080, :02:000:5139, :02:000:5107, :02:000:5108, :02:000:5110, :02:000:5112, :02:000:5115, :02:000:5129, :02:000:5126, :02:000:5149, :02:000:5154, :02:000:5147, :02:000:5150, :02:000:5111, :02:000:5155, :02:000:5146, :02:000:5138, :02:000:5151, :02:000:5106, :02:000:5137, :02:000:5152, :02:000:5116, :02:000:5128, :02:000:5133, :02:000:5153, :02:000:5148, :02:000:5109, :02:000:5142, :02:000:5145, :02:000:5113, :02:000:5132, :02:000:5134, :02:000:5135, :02:000:5136, :02:000:5162, :02:000:5130, :02:000:5131, :02:001:0089, :02:001:0106, :02:001:0105, :02:001:0125, :02:000:5141, :02:000:5140, :02:000:5165, :02:000:5164, :02:000:5144, :02:000:5143.

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначені ділянки на праві приватної власності належать ТОВ « Укрлітійвидобування » ( ).

05 лютого 2025 року постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління НП України ОСОБА_8 земельні ділянки визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000240.

18 лютого 2025 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернулася до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на земельні ділянки, які належать ТОВ « Укрлітійвидобування », з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року клопотання задоволено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на

мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст. 170 КПК України).

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000240 про накладення арешту на вказані земельніділянки, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співмірність втручання у права власників майна, з потребами кримінального провадження.

З огляду на положення п. 1 ч.ч 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому, доводи апелянта про те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказані земельні ділянки, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених п. 1 ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що прокурор вдруге звернувся із аналогічним клопотанням про арешт земельних ділянок не заслуговують на увагу. Зокрема, прокурор під час апеляційного розгляду пояснив, що 27 серпня 2024 року накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0001446 із забороною відчуження та розпорядження земельними ділянками. У ході досудового розслідування з`ясовано, що ймовірно земельні ділянки набуто ТОВ « УКРЛІТІЙВИДОБУВАННЯ » у протиправний спосіб.

30 січня 2025 року постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержання законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 об`єднано матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0001446, № 90000240 в одне провадження, за номером раніше розпочатого кримінального провадження № 90000240.

Враховуючи наведене, сторона обвинувачення звернулася із клопотанням у кримінальному провадженні № 0000240 про арешт вказаних земельних ділянок із забороною користування ними та оскаржуваною ухвалою вказане клопотання задоволено.

Задовольняючи клопотання, слідчим суддею зазначено, що у матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які вказують на те, що було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 190 КК України, і що вказані земельні ділянки є об`єктом кримінально протиправних дій та містять відомості, що встановлюються під час кримінального провадження, відтак наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Посилання апелянта на постанову про закриття кримінального провадження № 0000240 від 30.03.2016, то слід зазначити, що вказана постанова скасована постановою першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 від 17 липня 2023 року.

Окрім того, у кримінальному провадженні постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_10 від 28 березня 2025 року призначено оціночно-земельну експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз .

Твердження апелянта, щодо законності набуття земельних ділянок, підлягають перевірці органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування, з урахуванням обставин кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги, що арешт земельних ділянок призводить до надмірного обмеження правомірної діяльності суб`єкта господарювання, не заслуговують на увагу, оскільки застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи власника майна, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, що у цьому випадку і мало місце.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційні скарги з урахуванням викладених в них доводами, задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику власника майна ТОВ « УКРЛІТІЙВИДОБУВАННЯ » - адвокату ОСОБА_5 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ « УКРЛІТІЙВИДОБУВАННЯ » - адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/7694/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Справа № 11сс/82/3192/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК