Справа № 734/528/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/493/25
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000447 від 18.11.2024, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 березня 2025 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крехаїв Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання:

-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

-за ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу його затримання - з 21.11.2024.

Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку день за день.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, у розмірі 11863 гривні 38 копійок.

Скасовано накладений згідно з ухвалами слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 22.11.2024, 25.11.2024 арешт на: металевий предмет, електробритву; мобільний телефон Xiaomi Redmi Note10S з IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із картками мобільних операторів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; мобільний телефон Xiaomi Redmi 7 з IMEI НОМЕР_5 , НОМЕР_6 із картками мобільних операторів НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , три металеві полотна від ножівки, одне металеве полотно від ножівки, частину проволоки, металевий предмет (фреза), два мотки проволоки та системний блок; моток проволоки та полотно від ножівки; металевий гачок та частину металевого дроту; уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) та корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Місцевим судом установлено, що у порушення Постанови Верховної Ради України № 2471 від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», яка забороняє громадянам мати у власності будь-яку зброю, бойові припаси та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу, Положення про дозвільну систему, затвердженого Кабінетом Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, у невстановлений точний день та час, наприкінці квітня 2022 року на поляні неподалік школи по вул. Бекешкіної Ірини в м. Києві знайшов уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) із внесеними змінами в конструкцію ударного механізму в конструктивному поєднанні (в зборі) з корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, які у передбаченому їх конструкційному поєднанні (у зборі) є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1.

У подальшому, ОСОБА_8 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, достеменно знаючи, що зазначений ним предмет є бойовим припасом та маючи реальну можливість звернутися до правоохоронних органів з метою добровільної його здачі, цього не зробив, а підібрав та сховав неподалік у кущах.

Наступного дня, ОСОБА_8 повернувся до місця схову, де підібрав оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, поклав у кишеню одягу та переніс до гаражного приміщення № НОМЕР_9 гаражного кооперативу "Автокооператив № 3", що розташований по вул. Дашкевича Остафія, 32/2 в м. Київ, де зберігав її, чим здійснив придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Надалі, у травні 2022 року, точний день та час не встановлено, ОСОБА_8 , на автомобілі марки RENAULT CLIO, реєстраційний номер НОМЕР_10 , перевіз гранату з гаражу до дачного господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де сховав її під навісом та зберігав до 18.11.2024.

Під час проведення огляду місця події 18.11.2024 працівниками поліції в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , під навісом виявлено та вилучено промислово виготовлений уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) із внесеними змінами в конструкцію ударного механізму, який за певних обставин спроможний до вибуху і належить до категорії вибухових пристроїв в конструктивному поєднанні (в зборі) з промислово виготовленим корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, який до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не належить, а є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини і належить до категорії вибухових речовин, які у передбаченому їх конструкційному поєднанні (у зборі), відносяться до оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, яка належить до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів).

01.09.2024, у другій половині дня, ОСОБА_8 , знаходячись на території дачного господарства за адресою: АДРЕСА_2 , з мотивів раніше триваючих неприязних сімейних відносин, з метою умисного вбивства свого рідного брата ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є особою похилого віку, використовуючи оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, розуміючи, що приведення її у дію є небезпечним для життя і здоров`я людини, здійснив замінування господарського навісу, яким користується ОСОБА_9 , яке полягало у прив`язуванні дроту з однієї сторони до запобіжника ударного механізму, а з іншої сторони до спинки стільця, а саму гранату за допомогою дроту і риболовного гачка причепив до рушника, тим самим зробив пристрій (розтяжку), який при його переміщені чи натягуванні за допомогою рушника здатний до вибуху.

ОСОБА_8 вважав, що виконав усі дії, які необхідні для доведення кримінального правопорушення до кінця, а саме умисного вбивства свого брата ОСОБА_9 , але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки 17.11.2024 вибуховий предмет було виявлено потерпілим вчасно без приведення його в дію.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 , згідно з положеннями ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду стосовно нього змінити в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Не заперечуючи кваліфікацію кримінальних правопорушень, вважає вирок суду за своєю суворістю таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, є явно несправедливим в частині призначеної міри покарання. Зазначає, що суд не в повній мірі врахував його похилий вік, адже в умовах ізоляції йому не буде надано належної медичної допомоги та проводити процедури для підтримання стану здоров`я у зв`язку із віком. Звертає увагу, що раніше до кримінальної відповідальності не притягався, веде соціально значиме життя у суспільстві, допомагає доньці з вихованням онука, у якого після початку війни розпочався розлад здоров`я, має постійне місце проживання, мешкає із дружиною, має позитивну характеристику за місцем проживання. Вказує, що суд першої інстанції взяв до уваги думку потерпілого, який не наполягав на суворості покарання, однак він ще вказував і на призначенні міри покарання, не пов`язаної з реальним відбуванням покарання, та що його дії не призвели до настання тяжких наслідків.

У запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор Козелецької окружної прокуратури ОСОБА_10 просить вирок суду від 26.03.2025 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, захисника, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги з викладених в ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 місцевий суд зробив на підставі належно досліджених доказів у встановленому законом порядку і, згідно із ст. ст. 370, 374 КПК України, у вироку навів докладні мотиви прийнятого рішення.

Що стосується доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, при зазначених у вироку обставинах, за які його засуджено, то такі відповідають фактичним обставинам і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені і правильно оцінені.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних щодо особи обвинуваченого, наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Вказаний висновок узгоджується з нормами ст. 65 КК України, в якій зазначено, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами, особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, позитивно характеризується за місцем проживання та в сім`ї, є пенсіонером за віком (69 років), врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винуватий перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, думку потерпілого, який не наполягав на суворості покарання обвинуваченому, та обґрунтовано дійшов висновку про призначення покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в частині санкції зазначеної статті, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Оскаржуючи вирок суду обвинувачений вважає, що існують підстави для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, однак колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ... , суд умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, ... , призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК. Таким чином, головною ознакою застосування положень ч.1 ст. 69 КК України окрім корупційних кримінальних правопорушень, або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, є не просто наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Доводи апелянта про те, що він раніше не судимий, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має поважний вік та родину, а тому йому необхідно призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України слід визнати необґрунтованими, оскільки вказані обставини були предметом розгляду суду першої інстанції при призначенні обвинуваченому нижче від найнижчої межі, встановленої ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України.

Верховний Суд в своїх рішеннях (постанова від 27.04.2021 року по справі № 712/4384/20) неодноразово зазначав, що підставами для застосування ст.69 КК України є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Суд, врахувавши встановлені обставини вчинення кримінальних правопорушень, знайшов підстави для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України у зв`язку з наявністю передумов, за яких дана правова норма має змогу бути застосована, ураховуючи фактичні обставини справи та дані про особу обвинуваченого.

Враховуючи наведені у вироку висновки місцевого суду в частині призначеного покарання ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, місцевий суд діяв з дотриманням вимог статей 50, 65, 66 КК України і судової практики суду касаційної інстанції, та визначив обвинуваченому достатню міру покарання.

Як вбачається зі змісту вироку, обвинувачений вину визнав, позитивно характеризується за місцем проживання, у сім`ї, є пенсіонером за віком, разом з тим вчинені ним кримінальні правопорушення відповідно ст. 12 КК України належать до тяжкого та особливо тяжкого злочинів. При цьому, апеляційний суд враховує встановлені обставини вчинення злочину обвинуваченим, який діяв з прямим умислом.

Перевіривши вирок, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про невідповідність покарання тяжкості та особі обвинуваченого є необґрунтованими, висновків суду не спростовують, оскільки місцевим судом в повній мірі установлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Апеляційний суд уважає, що таке покарання є законним, справедливим, буде відповідати тяжкості правопорушень, сприятиме виправленню винуватого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити особистий надмірний тягар для особи та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання узгоджується з статтями 50, 65 КК України, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку у зв`язку з суворістю призначеного покарання, як про те зазначено в апеляційній скарзі, оскільки ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого та наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання місцевим судом враховані і підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, також не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 березня 2025 року стосовно нього - без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, які утримуються під вартою - в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4