Справа №751/4367/25
Провадження №1-кс/751/1200/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання начальника Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001096 від 26 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у кримінальному провадженні начальник Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001096 від

26 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Із клопотання вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001096 від 26 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, за фактом діяльності на території Чернігівської області групи осіб, які в порушення вимог ст. 69 Лісового кодексу України здійснюють порубку дерев у захисних і лісових насадженнях, а також перевезення незаконно спиляних дерев задля подальшого зберігання та збуту.

В ході досудового розслідування кримінального провадження 16 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06 травня 2025 року було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою:

АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «iPhone11», imei НОМЕР_1 , який у подальшому визнано речовим доказом у кримінальному провадженні

№ 0001096 від 26 листопада 2024 року.

Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор указує на те, що в кримінальному провадженні необхідно призначити судову комп`ютерно-технічну експертизу, проведення якої пов`язане з оглядом та дослідженням експертами вилученого мобільного телефону. Повернення вилученої речі її власнику та користувачу створить ризик її знищення, приховання, перетворення, відчуження з метою знищення доказів у кримінальному провадженні та уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, тому з метою збереження речового доказу прокурор просив накласти арешт на зазначений мобільний телефон.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні висловила доводи на підтримання клопотання про накладення арешту на майно та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні, та долучені до нього документи, просила клопотання задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації власником майна, про арешт якого порушується питання у клопотанні, його процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи у суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки власника майна обов`язковою немає, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши клопотання та дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до такого висновку.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення , у тому числі, збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001096 від 26 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, за фактом діяльності на території Чернігівської області групи осіб, які в порушення вимог ст. 69 Лісового кодексу України здійснюють порубку дерев у захисних і лісових насадженнях, а також перевезення незаконно спиляних дерев задля подальшого зберігання та збуту.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06 травня 2025 року надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу обшуку від 16 травня 2025 року під час проведення санкціонованого обшуку за вказаною вище адресою було виявлено та вилучено, у тому числі, мобільний телефон марки «iPhone11», imei НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5

Постановою слідчого від 16 травня 2025 року вилучений під час обшуку мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у свої рішення неодноразово зазначав, що вимога законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справах «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, визначеною п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речового доказу та конфіскації майна як виду покарання.

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 100, 107, 131, 132, 171-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001096 від

26 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення 16 травня

2025 року обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон марки «iPhone11», imei НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , заборонивши будь-кому і в будь-який спосіб відчужувати, розпоряджатися та користуватися цим майном.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1