ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/52/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника заставодавця ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001691, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

В ході судового розгляду, представник заставодавця ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення застави заставодавцю. В обґрунтування вимог зазначив, що застава була внесена з метою забезпечення обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_8 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2016 року, відповідно до якої останньому визначено розмір застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні - 750 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 1200000 грн. Строк дії обов`язків, які були покладені на ОСОБА_8 , сплив 05.01.2017 та у подальшому не продовжувався та не застосовувався, тому вважає, що на даний час запобіжний захід у вигляді застави перестав існувати, оскільки застава лише забезпечувала обов`язки, які на даний час не діють. Крім того, адвокат наголошував, що заставодавець заперечує проти можливого звернення застави судом в майбутньому на виконання вироку в частині майнових стягнень, що передбачено ч. 11 ст. 182 КПК України, а також відмовляється в подальшому виконувати таку функцію в даному кримінальному провадженні і не має наміру виступати гарантом належної процесуальної поведінки обвинуваченого, враховуючи розірвання родинних зав`язків та наполягає на необхідності забезпечення конституційного права розпоряджатися своєю власністю. Відтак, просив повернути заставодавцю внесені в якості застави грошові кошти в сумі 1200000 грн., що були внесені ОСОБА_9 20.12.2016 року.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що запобіжний захід у виді застави продовжує діяти, а зі зміною чи скасуванням запобіжного заходу адвокат не звертався. У разі задоволення судом клопотання про повернення застави, просив застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений заперечував проти заявленого клопотання та вказував, що насправді кошти, внесені в якості застави, належать йому.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_10 категорично заперечував проти повренення застави та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав, що гроші на заставу були надані заставодавцю - колишній тещі - самим ОСОБА_8 , який, надавши доручення, продав належну йому квартиру для отримання необхідної суми коштів для внесення визначеного розміру застави.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд приходить на наступного висновку.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2016 року було визначено розмір застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні - 750 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 1200000 грн. 20.12.2016 року заставодавець ОСОБА_9 внесла визначену судом суму застави.

Посилання представника заставодавця на те, що закінчення дії обов`язків, які були покладені на обвинуваченого, призводить до фактичного скасування дії такого запобіжного заходу як застава, суд вважає безпідставними.

Аналізуючи положення частини 1 статті 176 КПК України суд вважає, що особисте зобов`язання та застава є окремими видами запобіжних заходів. Зокрема ч.2 ст.182 КПК України містить положення, які регулюють застосування запобіжного заходу у вигляді застави, як окремого заходу.

У ч.1 ст. 182 КПК України дійсно визначена мета застосування такого запобіжного заходу як застава. Між тим, норми КПК України не містять положень щодо скасування дії запобіжного заходу у вигляді застави при закінченні дії обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення певних ризиків, визначених у підпунктах 1-5 зазначеної статті.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 з моменту внесення застави є таким, стосовно якого діє запобіжних захід у вигляді застави, який є безстроковим. На даний час такий запобіжний захід не змінювався та не скасовувався.

Норми КПК України також не наділяють заставодавця правом вимагати повернення застави. Так, права та обов`язки заставодавця визначені ст. 182 КПК України. За змістом вказаної норми заставодавець має право: внести заставу за обвинуваченого (ч. 2 ст. 182 КПК України); приймати участь в судовому засіданні щодо вирішення питання про звернення застави в дохід держави (ч. 9 ст. 182 КПК України); на повернення застави, що не була звернена в дохід держави, після припинення дії цього запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КПК України). Відтак, заставодавець не має права звертатись із клопотанням про повернення застави до припинення дії запобіжного заходу. Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України вирішення цього питання можливо при зміні запобіжного заходу на інший, або його скасуванні.

Колегія суддів наголошує, що у випадку застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до приписів ст. 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою. Таким чином, внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного/обвинуваченого є актом добровільної волі такої особи (фізичною або юридичної). Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню.

При цьому, відповідний статус заставодавця не вичерпується лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки як заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу. Разом з цим, така особа несе і ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання підозрюваним/обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

З огляду на вищезазначене у заставодавця відсутні підстави очікувати, що грошові кошти, внесені ним у якості застави за підозрюваного/обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший строк за його бажанням до припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави. Законодавцем не зроблено винятків повернення заставодавцю застави, у випадку зміни відносин між заставодавцем та підозрюваним/обвинуваченим, виникненням між ними цивільно-правових відносин та неможливості їх виконати з будь-якої сторони, зміни матеріального становища заставодавця, погіршення стану здоров`я чи виникнення в сім`ї останнього будь-яких інших не передбачуваних випадків.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні не встановлено підстав для повернення застави ОСОБА_9 .

З огляду на викладене підстав для задоволення поданого клопотання не вбачається.

Враховуючи, що застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави продовжує діяти, у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про повернення застави було відмовлено, суд дійшов висновку що підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до норм ст. 319 КПК України, за погодженням з учасниками судового провадження, після заміни судді у складі колегії суддів судовий розгляд продовжено та фактично добігає завершення.

Керуючись ст. 182, 331, 369-371 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені клопотання представника заставодавця ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_6 про повернення застави.

Відмовити у задоволені клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді