Справа № 487/8962/24
Провадження № 1-кс/487/2495/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Генічеської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000157 від 09.10.2024 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Генічеської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000157 від 09.10.2024 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майна підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:1836, :01:001:1069; квартири за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві приватної власності належать його дружині ОСОБА_5 , з позбавленням права відчуження.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000157 від 09.10.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України.

У даному кримінальному провадження ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 5 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

До СУ ГУНП в Херсонській області надійшов цивільний позов Тягинської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області на суму заподіяних збитків 17 022 000 грн.

У клопотанні прокурор зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що у власності дружини ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходиться квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2024, земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:1836, :01:001:1069, право власності на які набуто нею 16.04.2020, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2021.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_4 з 2003 року перебуває у шлюбі зі ОСОБА_5 , а тому, враховуючи приписи ст. ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, вказане вище майно є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, у якому частки подружжя у майні є рівними.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, надав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності.

Керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання про арешт майна проведено без повідомлення підозрюваного, його захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000157 від 09.10.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 у період з 24.07.2024 по 09.09.2024, з метою заволодіння шляхом обману земельними ділянками сільськогосподарського призначення площею 307,84 га, що розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області, організував використання завідомо підроблених офіційних документів за наступних обставин.

В невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2024 року у ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник умисел щодо незаконного заволодіння земельними ділянками з кадастровими номерами :02:001:0002, :02:001:0005, :02:001:0003, :02:001:0008, :02:001:0004, розташованими поблизу села Вірівка, Бериславського району, Херсонської області, та які перебувають у комунальній власності в особі Тягинської об`єднаної територіальної громади.

ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , переслідуючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння земельними ділянками, шляхом обману, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на особисте збагачення, усвідомлюючи протиправність, карність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, на початку червня 2024 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) доручив ОСОБА_10 підібрати підконтрольних осіб для подальшого заволодіння земельними ділянками.

В невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.07.2024, знаходячись на Кіндійському кладовищі в с. Антонівка, м. Херсон, ОСОБА_10 , реалізуючи злочинний протиправний план щодо набуття права власності на земельні ділянки, запропонував ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 незаконно, з використанням завідомо підроблених документів, оформити на їх ім`я вказані земельні ділянки за грошову винагороду в сумі 1 000 гривень, на що останні погодилися.

ОСОБА_10 , на виконання узгодженого плану спільних злочинних дій, діючи з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , для здійснення оформлення права власності на земельні ділянки залучив ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння земельними ділянками, шляхом обману, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на особисте збагачення, усвідомлюючи протиправність, карність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, на виконання вказівок ОСОБА_4 , в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21.08.2024, залучив ОСОБА_7 для забезпечення державної реєстрації завідомо підроблених документів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У період часу з 21.08.2024 по 09.09.2024 ОСОБА_7 , використовуючи підроблені Державні акти на земельні ділянки серії ЯБ № 123787 від 21.12.2006, серії ЯЕ № 944153 від 25.12.2006, серії ЯБ № 123789 від 27.12.2006, серії ЯБ № 495615 від 29.12.2006, серії ЯБ № 123788 та довідки, в яких внесено завідомо неправдиві відомості про отримання ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 права власності на земельні ділянки Тягинської сільської територіальної громади, звернувся до начальника Великоолександрівського Центру надання адміністративних послуг ОСОБА_15 з метою внесення шляхом обману до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права власності на земельні ділянки за ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Начальник Великоолександрівського ЦНАПу ОСОБА_15 :

- 28.08.2024 внесла завідомо недостовірні відомості щодо отримання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0004 за ОСОБА_14 ;

- 28.08.2024 та 09.09.2024 внесла завідомо недостовірні відомості щодо отримання права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0003, :02:001:0005 за ОСОБА_12 ;

- 09.09.2024 внесла завідома недостовірні відомості щодо отримання права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0008, :02:001:0002 ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 шляхом обману, заволоділи земельними ділянками із кадастровими номерами :02:001:0002, :02:001:0003, :02:001:0004, :02:001:0005, :02:001:0008 сільськогосподарського призначення загальною площею 307,84 га, які розташовані на території Тягинської сільської територіальної громади, Бериславського району, Херсонської області, вартість яких, у відповідності до висновку судової земельно-оціночної експертизи, становить 17 022 000 грн.

Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у використанні завідомо підробленого документа та у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 5 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Отже, закон про кримінальну відповідальність передбачає можливість конфіскації майна у випадку засудження особи за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, в тому числі і належить йому на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). Дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном (ч. 1 ст. 67 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вже зазначалось, зза положеннями ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, при цьому не передбачається можливості арешту майна інших осіб (окрім зазначених у цій нормі), в тому числі дружини підозрюваного.

З матеріалів клопотання встановлено, що відповідно до актового запису про шлюб № 505 від 02 серпня 2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_16 укладено шлюб.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25 лютого 2025 року ОСОБА_5 на праві власності належить: квартира загальною площею 25,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , набута у власність 30.09.2024; земельна ділянка кадастровий номер :04:001:1836 площею 0,1058 га, набута у власність 16.04.2020; земельна ділянка кадастровий номер :01:001:1069 площею 0,1484 га, набута у власність 16.04.2020; квартира загальною площею 44 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , набута у власність 30.07.2021.

Оскільки відсутні відомості про спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними у період шлюбу, а також докази щодо належності вищевказаного майна лише ОСОБА_5 , враховуючи принцип рівності часток чоловіка і дружини у спільному майні подружжя, накладення арешту на 1/2 частину зазначеного майна відповідатиме умові, зазначеній у ч. 5 ст.170 КПК України, щодо можливості накладання арешту на майно саме підозрюваного.

Виходячи з вищенаведеного, суд зазначає, що за поданим клопотанням в цьому кримінальному провадженні підлягає арешту не все майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а лише частина зазначеного майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , в тому числі право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_5 без визначення розміру її частки у праві спільної власності.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором у клопотанні доведені правові підстави, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, для арешту майна, оскільки ОСОБА_4 підозрюється, серед іншого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, санкція якого передбачає конфіскацію майна як виду покарання, існує ризик відчуження частки підозрюваного у праві спільної часткової власності іншим особам, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Оскільки арешт накладається з метою конфіскації майна, як виду покарання, відповідно до ст.170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення підозрюваного права на розпорядження часткою у праві спільної часткової власності на вищевказане майно.

Слідчий суддя зазначає, що на даному етапі таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження, а незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: частку квартири загальною площею 25,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ; частку земельної ділянки кадастровий номер :04:001:1836, площею 0,1058 га; частку земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1069, площею 0,1484 га; частку квартири загальною площею 44 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши розпоряджатися вказаним майном.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1