Справа №523/3864/25
Провадження №1-кп/523/1123/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , потерпілого - ОСОБА_4 , обвинуваченої - ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим, по матеріалам кримінального провадження № 0000136 від 29.01.2025 по звинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2025 року близько 18 години 00 хвилин (більш точний час в ході слідства встановити не вдалося) водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Sonata», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухалась в темний час доби, при штучному освітленні, по сухій проїзній частині пр. Князя Володимира Великого, зі сторони вул. Марсельська, в напрямку вул. Заболотного у Пересипському районі, м. Одеси, на якій організований двосторонній, з двох смуг у кожному з напрямків, рух, що розділений подвійною суцільною смугою дорожньої розмітки, у крайній правій смузі свого напрямку руху.

Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до регульованого пішохідного переходу, розташованого напроти будинку №98 по пр. Князя Володимира Великого у м. Одесі, водій ОСОБА_5 діючи необережно, у порушення вимог п.п. 2.3 «б», 18.2, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правил дорожнього руху), проявила особисту неуважність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, а також до дорожньої обстановки та її змінам, хоча зобов`язана була постійно її контролювати та мала таку можливість, при увімкненні в її напрямку зеленого сигналу світлофора не звернула увагу на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час перетинав по вищевказаному пішохідному переходу проїжджу частину пр. Князя Володимира Великого, зліва на право по ходу руху автомобіля, завершуючи перехід проїжджої частини, своєчасно не вжила заходів до зниження швидкості керованого нею транспортного засобу, аж до повної його зупинки, продовжила рух у вибраному напрямку та допустила наїзд на вказаного пішохода.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закриті переломи передніх відрізків 4-го, 5-го, 6-го, 7-го, 8-го, правих ребер, закритий перелом нігтьової фаланги 1-го пальця лівої стопи, які складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень автомобільної травми та за критерієм тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день, згідно п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди дії водія ОСОБА_5 регламентувалися вимогами пункту 18.2 Правил дорожнього руху, відповідно до якого, на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Належним виконанням вищевказаних вимог Правил дорожнього руху водій ОСОБА_5 мала технічну можливість запобігти наїзду на потерпілого ОСОБА_4 , а тому її дії знаходяться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В ході розгляду справи потерпілий ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку з тим що він примирився з обвинуваченою, яка повністю відшкодувала завдану моральну та матеріальну шкоду.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні також заявила усне клопотання про закриття кримінального провадження, відносно неї.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, які підтримали клопотання, суд вважає за можливе закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звільнивши її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України - у зв`язку з примиренням сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, примирилась з потерпілим та повністю відшкодувала завдану йому шкоду.

Згідно ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 288 КПК України, розглянувши клопотання у разі примирення потерпілого із обвинуваченим на підставі ст. 46 КК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Окрім того, було заявлено клопотання про скасування арешту майна, а саме автомобіля.

Прокурор не заперечував проти скасування та повернення майна.

Відповідно до положень статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У свою чергу, слідчий суддя враховує норми ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод де закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 30.06.2020 року по справі № 727/2878/19 висловила правову позицію ( висновок), що у разі, коли арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства.

Відтак, саме суд, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 174 КПК України, вирішити питання про скасування арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд приходить до висновку, що потреба в подальшому застосуванні арешту вищезазначеного майна відпала, а тому подане потерпілим та обвинуваченим клопотання про скасування арешту майна, підлягає задоволенню.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертиз стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Одеського НДІСЕ МЮ України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 46, 284 КК України, ст.ст. 100, 285, 286, 288 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим, по матеріалам кримінального провадження № 0000136 від 29.01.2025 року по звинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000136 від 29.01.2025 року по звинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України - закрити, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням із потерпілим.

Арешт накладений на автомобіль «Hyundai Sonata» н/з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 04.02.2025 року, - скасувати.

Речовий доказ відеозапису на лазерному диску з обставинами скоєння дорожньо-транспортної пригоди зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000136.

Процесуальні витрати на проведення експертиз в розмірі 7874,43 (сім тисяч вісімсот сімдесят чотири) гривень 43 копійок стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Одеського НДІСЕ МЮ України.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 7 (семи) діб в Одеського апеляційного суду.

Суддя Пересипського

районного суду міста Одеси ОСОБА_1