ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1908/25 Справа № 932/3620/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого

в режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про приведення покарання у відповідність з чинним законодавством, в порядку ст.ст. 537-539 КПК України відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про приведення покарання у відповідність з чинним законодавством, в порядку ст.ст. 537-539 КПК України відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції вказав, що вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, - не підпадає під дію Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 року, оскільки сума вчиненої засудженим крадіжки перевищує два неоподатковувані мінімуми доходів громадян у 2022 році.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати застосувати до нього Закон України №3886-IX.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що 13 вересня 2024 року він подав клопотання до центру правової допомоги про призначення йому захисника, проте йому було відмовлено, тому вважає, що було порушено його право на захист. Вказав, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, він не знав про дату та час розгляду справи, а тому він не міг надати докази щодо розміру шкоди у справі.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, ухвалу суду вважав законною та просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Вказаним Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Згідно з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24, Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2023 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з 19 травня 2022 року (з моменту фактичного затримання).

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого суд першої інстанції виходив з того, що сума викраденого засудженим майна перевищує 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян станом на час вчинення крадіжки, а відтак на засудженого не поширюється дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ .

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, з огляду на таке.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185, 190 КК, у 2022 році становила 2481 грн.

Згідно з вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 19 травня 2022 року таємно викрав майно на суму 2800 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість викраденого майна ОСОБА_8 перевищує суму двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановленої на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, суд першої інстанції дійшов до обгрутованих висновків про відсутність підстав для звільнення його від покарання у зв`язку з усуненням караності діяння.

Отже, перевіркою матеріалів справи встановлено, що висновки суду першої інстанції знайшли своє підтвердження під час апеляційного провадження і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції, а судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.

Посилання засудженого в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності та він не знав про дату та час розгляду справи, не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_8 надав до суду першої інстанції заяву про розгляд справи без його участі. Тому, відповідно положень ст. 539 КПК України така заява є підставою для розгляду справи за його відсутності, оскільки його участь не є обов`язковою.

Доводи засудженого про порушення його права на захист у зв`язку з відмовою центру безоплатної правової допомоги у призначенні йому захисника є безпідставними, оскільки звернення засудженого щодо забезпечення захисника здійснювалося не у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом. Крім того, у поданому до суду клопотанні засуджений не порушував питання про призначення йому захисника, а тому відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст. 48, 49, 53 КПК України.

З огляду на викладене, колегією суддів не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, а відтак її слід залишити без задоволення, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тому не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 74, 404, 405, 407, 539 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про приведення покарання у відповідність з чинним законодавством, в порядку ст.ст. 537-539 КПК України відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4