Справа № 229/6905/24
Провадження № 1-кс/211/40/25
У Х В А Л А

іменем України

24 квітня 2025 року

Слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника (у режимі відеоконференції) ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слічого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову заступника начальника СВ ВП №1 Краматорського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області від 11.12.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 22.08.2024 за №0000615 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 376-1 КК України.

Під час розгляду скарги ОСОБА_3 подав клопотання про визнання доказів недопустимими, в якому просить визнати недопустимим та неналежним доказом протокол проведення слідчого експерименту від 28.11.2024 у кримінальному провадженні №00000615, оскільки вважає, що доступ до електронних інформаційних систем було здійснено із порушенням вимог КПК України, в частині необхідності отримання на такі дії ухвали слідчого судді. Крім того, вважає, що проведений слідчий експеримент не доводить обставини, які є об`єктом кримінального правопорушення, про яке йде мова у заяві ОСОБА_3 .

Згідно з частиною 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. (п.3 ст. 26 КПК України).

До повноважень слідчого судді не входить надавати оцінку допустимості та належності доказів у кримінальному провадженні під час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Крім того, ч. 3 ст. 89 КПК України передбачено, що під час судового розгляду клопотання про визнання доказів недопустимими має право подавати сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Згідно з наявними матеріалами кримінального провадження ОСОБА_3 має статус заявника та, незважаючи на його незгоду, свідка у даному кримінальному провадженні, а отже, не належить до переліку осіб, які мають право подавати заяву про визнання доказів недопустимими.

Тому слідчий суддя вважає за потрібне в задоволенні клопотання скаржника відмовити.

Керуючись ст. 350 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання доказів недопустимими відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1