КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4582/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

в режимі відеоконференції

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року про продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року задоволено клопотання прокурора. Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 01 серпня 2025 року. При продовженні строку тримання під вартою розмір застави постановлено не визначати.

Захисник ОСОБА_12 , не погоджуючись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та/або в частині не визначення такого альтернативного запобіжного заходу як застави та визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід відповідно в межах п.3 ч.5 ст.182 КПК України.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає про те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

На переконання апелянта, матеріали, які долучила сторона обвинувачення до клопотання, не підтверджують кваліфікуючі ознаки інкримінованих підозрюваному ОСОБА_11 злочинів. Так, наявні в матеріалах справи докази, не тільки не підтверджують обґрунтованості підозри, але і спростовують версію органу досудового розслідування. Разом з тим, ОСОБА_11 було тричі допитано по вказаному кримінальному провадженню і надані письмові пояснення спростовують версію сторони обвинувачення.

Крім того, зазначенні прокурором ризики є виключно припущеннями органу досудового розслідування щодо наявності їх існування, недоведені у судовому засіданні, у зв`язку з тим, що були лише перелічені прокурором.

Щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, захисник зазначає про те, що судом не було перевірено на відповідність вимогам КПК клопотання в цій частині, не надано належної оцінки, ці обставини не були доведені прокурором під час судового засідання та не аргументовані в рішенні суду, що свідчить про відсутність існування обставин щодо неможливості застосування до ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, відомостей щодо виключних обставин для тримання ОСОБА_11 немає.

Зазначає про те, що жодним матеріалом, долученим до клопотання, не підтверджуються зазначені у клопотанні обставини, відсутні навіть копії постанов слідчого щодо призначення у провадженні експертиз, на які слідчий посилається як на обов`язкові обставини, визначені п.2 ч.3 ст.199 КПК України.

Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_11 є інвалідом другої групи та має хронічне захворювання серця, потребує постійного нагляду лікаря і прийому ліків на постійній основі, а також періодичного обстеження.

Таким чином, вказаний діагноз, наявність другої групи інвалідності та неможливість надання необхідної медичної допомоги, не дозволяють належним чином проводити медичне обстеження та лікування ОСОБА_11 в умовах слідчого ізолятора та здійснення постійного прийому ліків в умовах ув`язнення.

Разом з тим, починаючи з 03.08.2023 року, на фоні психоемоційного стресу у ОСОБА_11 відбулось різке погіршення стану здоров`я, з`явились ознаки клініки прогресуючого захворювання. Зі слів ОСОБА_11 погіршення стану безпосередньо пов`язане з довготривалим утриманням в замкнутому приміщенні та відсутність доступу до планової терапії.

Вказаний діагноз, наявність другої групи інвалідності та неможливість надання необхідної медичної допомоги, не дозволяють належним чином проводити медичне обстеження та лікування ОСОБА_11 в умовах слідчого ізолятора та здійснення постійного прийому ліків в умовах ув`язнення.

Захисник зазначає про те, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є народним депутатом України ІХ скликання, має постійне місце проживання та реєстрації на території України. Має міцні соціальні зв`язки, на обрання запобіжного заходу прибув самостійно до суду за першим викликом. Під час досудового розслідування, проведення слідчих дій, участі в судових засіданнях має належну процесуальну поведінку. Не має статусу підозрюваного, обвинуваченого в рамках інших кримінальних проваджень.

На думку захисника, відсутній ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_11 самостійно без будь-якого переслідування зі сторони правоохоронних органів чи суду України 19.01.2023 добровільно прибув на територію України із тимчасово окупованих територій шляхом перетинання кордону третіх країн, що також свідчить, що особа не бажає переховуватися від вказаних органів.

Крім цього, ОСОБА_11 з 19.01.2023 до 24.07.2023, тобто, більше 6 місяців перебував на території України та жодного разу не вжив заходів втечі. 24.07.2023 за місцем його проживання проведено обшук без ухвали слідчого судді, під час якого останній добровільно надав свій мобільний телефон, а також пароль доступу. При цьому, його не було затримано в порядку ст.208 КПК України. Також, у ОСОБА_11 паспорт для виїзду за кордон вилучено 24.07.2023 під час обшуку, тому його фізично не можливо навіть використати для перетинання кордону України.

Крім цього, перебуваючи в ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_11 на профілактичному обліку як особа схильна до втечі не перебуває. Випадків порушення режиму утримання не зафіксовано. Від конвоювання до суду або слідчого не відмовлявся.

ОСОБА_11 пов`язаний з держаною Україна, оскільки є її громадянином, має на утриманні двох дітей та батьків похилого віку, що засвідчує також його міцні соціальні зв`язки, має постійне місце роботи та проживання в Україні, незаплямовану репутацію, раніше не судимий, володіє майном, яке знаходиться на території України, а тому, відсутні переконливі докази, які можуть підтверджувати існування ризику переховування від судових та правоохоронних органів.

Також, відсутній ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Так, будь-яких доказів впливу на свідків чи інших учасників провадження з урахуванням проведення нсрд, не надано. Більш того, такі особи вже надали свої показання органу досудового розслідування.

Відсутній ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Так, стороною обвинувачення не надано будь-якої інформації, що ОСОБА_11 планує перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також не здобуто будь-яких відомостей та доказів, які б свідчили про наміри ОСОБА_11 вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, як було раніше встановлено ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05.09.2024 ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, припинив існувати, оскільки стороною обвинувачення зібрано достатню кількість доказів та закінчено досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, на думку захисника, інший більш м`який запобіжний захід цілком здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_11 шляхом покладення на нього додаткових обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4, 8, 9 ст.194 КПК України.

Захисник зазначає про те, що доводи суду першої інстанції щодо неможливості визначення суми застави є необґрунтованими, адже положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України в імперативному порядку не містить заборони на визначення суми застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ст.111 та ст.111-1 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисників, думку прокурорів, дослідивши матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014), ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на доведеність продовження існування заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та встановив, що відсутні підстави для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Так, суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_11 , усвідомлюючи невідворотність реального покарання за інкриміновані злочини, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може вчинити дії для втечі та переховування, в тому числі на тимчасово непідконтрольній території України; свідки безпосередньо судом ще не допитані, та обвинувачений може впливати на них шляхом вмовлянь, використовуючи при цьому свій авторитет, а також шляхом підкупу, з метою змусити змінити показання на свою користь; обвинувачений може продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується, та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, шляхом підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій, використовуючи при цьому свої політичні зв`язки.

Таким чином, доводи захисника за змістом апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Посилання адвоката ОСОБА_12 на те, що обвинувачений ОСОБА_11 є народним депутатом України ІХ скликання, громадянином України, має постійне місце проживання та реєстрації на території України, має на утриманні двох дітей та батьків похилого віку, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, має постійне місце роботи та проживання в Україні, незаплямовану репутацію, раніше не судимий, не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Захисником до апеляційної скарги надана медична документація щодо стану здоров*я обвинуваченого ОСОБА_11 , яку вона просить врахувати як підставу для зміни запобіжного заходу. За правилами ст. 11 Закону України " Про попереднє ув*язнення" медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України. Таким чином, чинним законодавством визначено порядок та комплекс заходів для надання необхідної та адекватної медичної допомоги, в тому числі і спеціалізованими медичними закладами особам, які перебувають під вартою. За таких обставин, доводи апелянта в цій частині не спростовують правильність висновків суду.

Захисник в апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість обвинувачення. Проте, такі доводи є передчасними на даному етапі провадження, оскільки рішення про доведеність вини особи за пред`явленим обвинуваченням, щодо правильності кваліфікації її дій стороною обвинувачення, суд приймає лише на підставі досліджених доказів, яким оцінка надається в нарадчій кімнаті.

Посилання адвоката на можливість визначення судом розміру застави не спростовує правильність висновків суду, оскільки суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував підстави та обставини, передбачені статтями 176-178 цього Кодексу, та в межах своїх повноважень не визначив розмір застави у кримінальному провадженні і таке рішення є обґрунтованим.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_12 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року про продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою- залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4