ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №645/4980/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/824/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року м.Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 грудня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-04.08.2016 Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин;

-12.02.2020 Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

-06.04.2021 Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1, ст.70, ч.4 ст.70 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

Засуджено за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан. 30.04.2024 приблизно о 12 год. 40 хв., ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходився за адресою: м. Харків, вулиця Маршала Рибалка, 26, де побачив автомобіль ГАЗ 3302, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , на якому приїхав раніше незнайомий йому ОСОБА_8 . В цей час, ОСОБА_7 побачив, що ОСОБА_8 , розмовляє по мобільному телефону, який після розмови поклав у салон автомобіля, та відійшов від вказаного автомобіля, при цьому не зачинивши двері. Так, у ОСОБА_7 виник злочинний намір направлений на таємне викрадення майна, а саме мобільного телефону «Huawei P 40 Lite», який належить ОСОБА_8 . Далі, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна, шляхом проникнення в салон автомобіля, що належить потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок інших, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив двері автомобілю ГАЗ 3302, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , та взяв, тим самим проник до автомобілю, звідки викрав мобільний телефон «Huawei P 40 Lite» вартість якого становить 3198 гривень 00 копійок. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення покинув, розпорядившись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 3198 гривень 00 копійок.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку, в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням ст.75 КК України, що потягло безпідставне та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Указав, що ступінь небезпечності діянь, вчинених ОСОБА_7 , є високою - обвинувачений систематично вчиняв корисливі тяжкі злочини, зробивши це, ймовірно, основним, а можливо й єдиним джерелом існування та придбання наркотичних засобів, перебуваючи на обліку в лікаря нарколога із діагнозом «синдром залежності від опіоїдів» і не маючи визначених джерел доходу. Також указав, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам неодноразово притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, в тому числі тяжкі, що свідчить про стійку злочинну налаштованість. Зокрема, 29.03.2024, 01.05.2024, 08.05.2024, 30.05.2024 до судів направлялись обвинувальні акти щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України. Хоча вказані кримінальні провадження були закриті судами на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією, численні епізоди крадіжок свідчать про їх систематичний характер та використання їх як єдиного джерела існування. Виходячи з викладеного, сторона обвинувачення не вбачає сукупність характерних рис обвинуваченого, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, які б підтверджували його готовність належно виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки й досягти мети заходу примусу в умовах лише певного контролю за його поведінкою. Просить ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи, винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікація дій останнього за ч.4 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно положень ст.414 КПК України, явно несправедливим через м`якість визнається покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого за своїм видом чи розміром.

Прокурор у кримінальному провадженні у своїй апеляційній скарзі просить призначити ОСОБА_9 за ч.4 ст.185 КК України - 5 років позбавлення волі, тобто таке саме за своїм видом і розміром покарання, яке призначено вироком суду першої інстанції.

Тому, виходячи з приписів ст.414 КПК України, визнати призначене судом першої інстанції покарання за його видом і розміром явно несправедливим через м`якість не можна.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні в цій частині задоволенню не підлягає.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, то вони є обґрунтованими.

За змістом ст.75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.

Суд першої інстанції не в повній мірі врахував цих вимог закону, у зв`язку з чим безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Приймаючи таке рішення суд послався на те, що обвинувачений раніше не судимий, перебуває на обліку з діагнозом залежності від опіоїдів, на обліку і лікаря психіатра не перебуває, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнавши останні дві обставини пом`якшуючими покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово судимий, у тому числі за корисливі злочини, і, як слушно зазначив прокурор, відсутність у нього визначеного джерела доходу свідчить про те, що систематичне вчинення корисливих злочинів, ймовірно, є єдиним джерелом його існування та придбання наркотичних засобів, при тому що він перебуває на обліку в лікаря-нарколога з діагнозом «синдром залежності від опіоїдів».

Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам неодноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, у тому числі тяжкі, що свідчить про стійку злочинну налаштованість останнього. Зокрема, 29.03.2024, 01.05.2024, 08.05.2024 та 30.05.2024 до судів були направлені обвинувальні акти щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України. Незважаючи на те, що ці кримінальні провадження були згодом закриті на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією, сама по собі кількість вказаних епізодів та їх систематичність свідчать про стале протиправне мислення обвинуваченого та використання вчинення злочинів як основного засобу існування, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 .

З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав вважати можливим виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, у зв`язку з чим вважає неможливим застосування положень ст.75 КК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що спричинило неправильне звільнення обвинуваченого від покарання, та відповідно до вимог, передбачених п.4 ч.1 ст.420 КПК України, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання відповідно до положень ст.65 КК України в межах, установлених у санкції ч.4 ст.185 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідків і даних про особу обвинуваченого, без застосування положень ст.75 КК України.

Керуючись ст. ст.405, 407, 409, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 грудня 2024 щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня фактичного його затримання на виконання вироку апеляційного суду.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді: