Справа № 308/8970/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру №0000452 від 24.06.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Закарпатської області, м. Ужгород, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою базовою освітою, неодруженого, працюючого водієм-експедитором ФОП ОСОБА_7 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

в с т а н о в и в:

З клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що слідчими слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове у кримінальному провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000452 від 24.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Під час досудового розслідування з`ясовано, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та місці, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, виник корисливий, злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України.

На виконання задуманого злочинного плану, пов`язаного із незаконним переправленням осіб призовного віку через Державний кордон України та отриманням прибутку у вигляді грошових коштів, невстановлена на даний час досудовим розслідуванням особа, за допомогою мобільного додатку «Telegram», знайшла особу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , який, за суму у 2000 Євро, погодився на своє незаконне переправлення через Державний кордон України, і як наказала невстановлена досудовим розслідуванням особа, що останній має своїми силами дістатись до м. Мукачево, Закарпатської області, де вже отримає подальші вказівки з приводу свого незаконного переправлення через Державний кордон України.

У свою чергу, невстановлена досудовим розслідуванням особа, усвідомлюючи свій корисливий злочинний план, який полягав в отриманні прибутку у вигляді 2000 Євро, і розуміючи, що сам він не впорається, знайшов на території Закарпатської області особу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , у користуванні якого є автомобіль марки «Opel» моделі «Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою, в злочинні плани ОСОБА_4 на території Закарпатської області, входило: 24.06.2025 зустріти ОСОБА_8 на автовокзалі в Мукачево, Закарпатської області, розташованого за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Юрія Чорі, № 14/16, далі відвезти його до населеного пункту Тийглаш, Ужгородського району, Закарпатської області, отримати від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 2200 доларів США та здійснити інструктаж ОСОБА_8 з приводу подальших його дій, тобто роз`яснити яким чином перейти в незаконний спосіб Державний кордон України.

Так, ОСОБА_8 , виконуючи злочинні вказівки невстановленої на даний час досудовим розслідуванням особи, 24.06.2025 року вирушив на автобусі сполученням «Київ-Мукачево» до м. Мукачево, Закарпатської області, і по прибутті відразу повідомив про своє прибуття невстановлену досудовим розслідуванням особу. У свою чергу невстановлена досудовим розслідуванням особа повідомила ОСОБА_8 , що на автовокзалі його чекає автомобіль марки «Opel» моделі «Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у який ОСОБА_8 і сів. Далі, після посадки до вище вказаного автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_4 , останній, за попередніми домовленостями із невстановленою досудовим розслідуванням особою, роз`яснив ОСОБА_8 , що ОСОБА_8 повинен його уважно слухати, він відвезе його до населеного пункту Тийглаш, Ужгородського району, Закарпатської області, де в подальшому покаже напрямок руху до Державного кордону України. Також наголосив, що ОСОБА_8 , повинен передати йому грошові кошти в сумі 2200 доларів США за його інструктаж та доставку до прикордоння. ОСОБА_8 , зрозумівши вказівки ОСОБА_4 , погодився на них, і після чого, вони разом на автомобілі марки «Opel» моделі «Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхали в сторону населеного пункту Тийглаш, Ужгородського району, Закарпатської області.

Їдучи по дорозі в напрямку населеного пункту Тийглаш, Ужгородського району, Закарпатської області, ОСОБА_4 , щоб не бути викритий правоохоронними органами, постійно озирався навкруги, і увесь час говорив ОСОБА_8 , що він добре орієнтується у місцевості біля Державного кордону України та знає де, і яким чином ОСОБА_8 перетнути в незаконний спосіб кордон України та наказав ОСОБА_8 передати йому грошові кошти в сумі 2200 доларів США, що останній і зробив, передавши вказану суму грошей безпосередньо в руки ОСОБА_4 .

Приїхавши до лінії Державного кордону України, що знаходиться на околиці с. Тийглаш, Ужгородського району, Закарпатської області, ОСОБА_4 , зупинив автомобіль та показав рукою ОСОБА_8 напрямок руху в бік Державного кордону України, а сам, разом із отриманими грошовими коштами в сумі 2200 доларів США поїхав в сторону м. Ужгород, Закарпатської області.

Так ОСОБА_8 , отримавши від ОСОБА_4 детальні вказівки, пішов в бік Державного кордону України, однак не зумів його перетнути, оскільки за 1500 метрів до лінії Державного кордону України був затриманий працівниками прикордонної служби на напрямку 349 прикордонного знаку ділянки відповідальності віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_2 прикордонного загону.

В подальшому, ОСОБА_4 , 24.06.2025 був затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України за свою злочинну діяльність.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в незаконному переправленні осіб через Державний кордон України, керівництво такими діями, сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

25 червня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена необхідністю забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що він лише як таксист підвіз людини до с. Сюрте, за що пасажир дав йому 2200 доларів США, з яких він мав 2000 закинути на рахунок, а решту залишити собі.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти поданого клопотання, зазначив, що ОСОБА_4 не має наміру переховуватися від слідства, впливати на свідків чи вчиняти інше кримінальне правопорушення. Просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, саме такий запобіжний захід зможе запобігти ризикам. Також просив врахувати, що підозрюваний є особою молодого віку, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, його батька є військовим.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове у кримінальному провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000452 від 24.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст.. 208 КПК України, 24.06.2025 ОСОБА_4 затримано о 23:28 год., як особу підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, підстави затримання п.2 ч.1 ст. 208 КПК України.

25.06.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме про те, що він обґрунтовано підозрюється в незаконному переправлені осіб через Державний кордон України, керівництві такими діями, сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, зокрема протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи та речей для впізнання за фотознімками, протоколом обшуку, протоколами огляду предметів та іншими матеріалами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином. Санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на свідків, вчиненя іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя, враховує дані, що характеризують особу підозрюваного, той факт, що вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне, з урахуванням виключних обставин, клопотання слідчого задовольнити.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваної, ступінь соціальних зв`язків, інших даних про її особу, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваною своїх обов`язків, передбачених КПК України, слід встановити в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240грн.

Також слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 23 год. 28 хв. 24 червня 2025 року до 22 серпня 2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків - два місяці.

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 27 червня 2025 року о 16 год. 25 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1