Справа № 304/1259/25 Провадження № 1-кс/304/536/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0000018 від 29 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 201-4 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, в якому просить накласти арешт із забороню відчуження, розпорядження та користування майном, яке вилучене 29 травня 2025 року в ході проведення обшуку гаражу поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме нейлонову тканину, камуфльовану, різних відтінків зеленого кольору, розміром близько 5*3 м, а також чотири готові малі складні куполи, саморобні, з нейлонової тканини, камуфльовану, різних відтінків зеленого кольору.

Клопотання мотивує тим, що детективами Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження, підставою внесення відомостей щодо якого стало повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 про виявлення кримінального правопорушення від 29 травня 2025 року, згідно з яким того ж дня головним оперативно-розшуковим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах перевірки отриманої інформації затримано трьох громадян України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які разом з іншими не встановленими особами, налагодили схему незаконного збуту підакцизних товарів тютюнових виробів, переміщення таких через митний кордон України поза митним контролем з використанням БПЛА типу «Літак», в межах ділянки відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що 29 травня 2025 року в ході проведення невідкладного обшуку у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України квартири, комори для зберігання продуктів харчування, гаражу та горища за адресою: АДРЕСА_2 , безпосередньо в гаражі було виявлено та вилучено нейлонову тканину, камуфльовану, різних відтінків зеленого кольору, розміром близько 5*3 м, а також чотири готові малі складні куполи, саморобні, з нейлонової тканини, камуфльовану, різних відтінків зеленого кольору.

Відтак ініціатор клопотання вважає, що вилучені в ході огляду речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі необхідні для проведення судових експертиз. Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, є існування достатніх підстав вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям, доказом вчинення злочину. Метою накладення арешту, згідно з процесуальними нормами п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, прокурор вказує забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації.

Наводячи визначення речових доказів, підставу та мету накладення арешту, прокурор вказує, що вилучені у ході обшуку товарно-матеріальні цінності та речі мають доказове значення у даному кримінальному провадженні та можуть бути використані як докази, а також є достатні підстави вважати, що вказані речі у разі не накладення арешту можуть бути приховані, змінені або знищені, що у свою чергу може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, тому просить клопотання задовольнити.

Ініціатор клопотання у судове засідання не з`явився, направив слідчому судді заяву про розгляд такого за його відсутності та підтримання клопотання у повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_7 у судове засідання також не з`явилася, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлялася у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, прийшов до такого висновку.

Пунктом 4 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів клопотання, 29 травня 2025 року до ТУ БЕБ у Закарпатській області надійшло повідомлення НОМЕР_1 прикордонного загону про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння, що містить ознаки злочину) від 29 травня 2025 року № 05.3/9587-25-Вих про те, що 29 травня 2025 року головним оперативно-розшуковим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 у рамках перевірки отриманої інформації затримано трьох громадян України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які разом з іншими невстановленими особами налагодили схему незаконного збуту підакцизних товарів, переміщення через митний кордон України поза митним контролем з використанням БПЛА типу «Літак», а саме тютюнових виробів поза встановленими пунктами пропуску в межах ділянки відповідальності НОМЕР_1 прикордонного загону.

Також з матеріалів клопотання видно, що того ж дня органом досудового розслідування за вказаним фактом було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 201-4 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000018 від 29 травня 2025 року.

Крім цього 29 травня 2025 року детективом ОСОБА_8 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого у квартирі та коморі нічого не виявлено, однак у належному до квартири гаражі виявлено та вилучено нейлонову тканину, камуфльовану, різних відтінків зеленого кольору, розміром близько 5*3 м, а також чотири готові малі складні куполи, саморобні, з нейлонової тканини, камуфльовану, різних відтінків зеленого кольору.

Постановою заступника керівника відділу Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_8 про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 29 травня 2025 року вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 000018 від 29 травня 2025 року.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи підставу для арешту, прокурор у клопотанні посилався на те, що вилучені предмети мають значення для встановлення істини по даному кримінальному провадженню, можуть бути доказами під час досудового розслідування та судового розгляду, а тому, на думку слідчого судді, наявні достатні підстави вважати, що існує можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні і воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При цьому посилання прокурора на необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації не обґрунтоване, у клопотанні не зазначено, якій саме із ознак, наведених у п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, відповідає вилучене під час обшуку майно, а тому з даної підстави арешт майна застосований бути не може.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вирішуючи питання про дотримання справедливого балансу між правом особи на мирне володіння своїм майном та інтересами суспільства під час розгляду питання про арешт майна, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, арешт майна в рамках судового розгляду справи зазвичай стосується контролю за використанням майна. Таке втручання повинно бути законним, відповідати загальним інтересам і бути пропорційним, тобто воно повинно досягати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів спільноти та вимогами захисту основних прав особи. Хоч будь-який арешт і тягне за собою завдання шкоди, фактично завдана шкода не повинна бути більшою, ніж неминуча, а між захистом права власності та вимогами загальних інтересів слід досягати «справедливої рівноваги».

Врахувавши правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна на даному етапі є цілком законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження, а тому клопотання прокурора слід задовольнити.

Частина 4 ст. 173 КПК України визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Слідчий суддя прийшов до висновку, що необхідно накласти арешт на вилучені предмети саме шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, з метою запобігання можливості приховати та відчужити зазначене майно, оскільки такі ризики не є вочевидь необґрунтованими.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Що стосується прав та законних інтересів власників майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не будуть занадто обтяжливими для нього з огляду на обставини справи.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

За наведених обставин клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», зокрема ухвали про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0000018 від 29 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 201-4 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 29 травня 2025 року в ході обшуку гаражу поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме нейлонову тканину, камуфльовану, різних відтінків зеленого кольору, розміром близько 5*3 м, а також чотири готові малі складні куполи, саморобні, з нейлонової тканини, камуфльовану, різних відтінків зеленого кольору, заборонивши розпорядження та користування таким майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1