cправа №947/5675/25
провадження №1-кп/947/807/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

05 вересня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження №0000803 від 18.12.2024 року, №0000236 від 29.11.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеса, громадянки Україна, з вищою освітою, непрацюючої, незаміжньої. раніше не судимої, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1, 390-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

І. Обвинувачення, яке пред`явлене особі.

1. Відповідно до обвинувального акту, затвердженого 07.01.2025 року у кримінальному провадженні №0000803 від 18.12.2024 року, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного систематичного психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

2. Крім того, відповідно до обвинувального акту, затвердженого 26.02.2025 року у кримінальному провадженні №0000236 від 29.11.2024 року, ОСОБА_3 також обвинувачується у вчиненні двох епізодів умисного невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.390-1 КК України.

3. Ухвалою суду від 14.04.2025 року, кримінальне провадження №0000236 від 29.11.2024 року об`єднано з кримінальним провадженням №0000803 від 18.12.2024 року.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

4. Під час судового розгляду, прокурор підтримала пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1, 390-1 КК України.

5. Обвинувачена ОСОБА_3 , під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1. 390-1 КК України визнала повністю, погодилась давати показання.

6. Під час вступної промови, прокурор запропонувала не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитися допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої.

7. Обвинувачена та захисник, під час вступної промови, погодилися не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України не заперечували.

8. На стадії судових дебатів, прокурор зокрема зазначила, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1, 390-1 КК України під час судового розгляду, з урахуванням позиції обвинуваченої, доведена повністю.

9. Просила визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1, 390-1 КК України та призначити їй покарання: за ст.126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, за ст.390-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити обвинувачений покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 3 місяці, з покладанням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України.

10. Крім того, на підставі ч.1 ст.91-1 КК України, прокурор просила покласти на обвинуваченому обов`язок проходження програми для кривдників строком на 3 місяці, а також на підставі ст.ст.20, 94 КК України, застосувати до обвинуваченої примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги.

11. На стадії судових дебатів, обвинувачена зокрема заявила, що дії, яка вона просила були невірними. Зараз у неї гарні стосунки з бабусею, та вона зробила належні висновки. Просила призначити пробаційний нагляд.

12. Захисник, на стадії судових дебатів, зокрема зазначила, що обвинувачена зробила правильні висновки. Просила призначити як ст.126-1 КК України, так і ст.390-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 рік за кожне правопорушення, а на підставі ст.70 КК України, призначити покарання у виді 1 року 1 місяці пробаційного нагляду. Водночас, заперечувала проти застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки призначеного покарання буде достатньо.

13. Під час останнього слова, обвинувачена ще раз повідомила, що зробила для себе висновки. З бабусею у неї хороші відносини та вони не конфліктують. Обіцяла надалі не вчиняти конфлікти та просила суворого не карати, а покарання призначити у виді пробаційного нагляду.

ІІІ. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

13. Враховуючи позицію учасників кримінального провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд визнає, що під час судового розгляду було доведено, що:

14. ОСОБА_3 , в період часу з 27.08.2024 по 17.12.2024 року, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 систематично вчиняла по відношенню до своєї бабусі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні та призвело до психологічних страждань та суттєвого погіршення якості життя ОСОБА_6 ..

15. Так, 27.08.2024 приблизно o 11:00 год., ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила по відношенню до своєї бабусі ОСОБА_6 акт психологічного насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, в результаті чого, ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 27.09.2024 по справі №947/30615/24 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

16. Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 04.09.2024 приблизно о 17:30 год. ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї бабусі ОСОБА_6 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, в результаті чого, ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 30.09.2024 по справі №947/30611/24 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства.

17. Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 20.10.2024 приблизно о 19:30 год., ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї бабусі ОСОБА_6 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, в результаті чого, ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 05.12.2024 по справі №947/36061/24 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

18. Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 23.10.2024 приблизно о 17:40 год., ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї бабусі ОСОБА_6 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, в результаті чого, ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 05.12.2024 у справі №947/36060/24 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

19. Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 17.12.2021 приблизно о 20:00 год., знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 нецензурно висловлювалась, словесно ображала свою бабусю ОСОБА_6 , внаслідок чого вчинила відносно неї психологічне насильство, у зв`язку із чим потерпіла звернулася із заявою до органів поліції.

20. Тож, кожного разу окремо, а саме 27.08.2024 року приблизно o 11:00 год., 04.09.2024 року приблизно о 17:30 год., 20.10.2024 року приблизно о 19:30 год., 23.10.2024 року приблизно о 17:40 год., перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчиняла відносно своєї бабусі ОСОБА_6 психологічне насильство у вигляді словесних образ, погроз, висловлювань нецензурною лайкою в її бік, приниженні гідності потерпілої, в результаті чого, ОСОБА_7 було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП - домашнього насильства відносно ОСОБА_6 .

21. В подальшому, продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 , 17.12.2024 року приблизно о 20:00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , знову нецензурно висловлювалась, словесно ображала свою бабусю ОСОБА_6 , що з огляду на загальну кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу, виразилось в систематичному домашньому насильстві психологічного характеру з боку ОСОБА_3 по відношенні до своєї бабусі ОСОБА_6 .

22. Відповідно до ст.126-1 КК України, кримінальна відповідальність настає за домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

23. Згідно з п.8 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на дід (баба) та онук (онука).

24. Пункт 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

25. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України доведена поза розумним сумнівом, а її дії кваліфіковано правильно, оскільки вона вчинила домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

26. Крім того, 08.11.2024 року рішенням Київського районного суда м.Одеси видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , яким визначено наступні обмеження її прав, а саме: 1) заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_6 , за адресою проживання: АДРЕСА_1 ; 2) заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефоні переговори з ОСОБА_6 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

27. Будучи ознайомленою 14.11.2024 з рішенням Київського районного суду м.Одеси від 08.11.2024 по справі №947/35596/24 (провадження 2-о/947/672/24) під підпис, нехтуючи обов`язковими приписами та обмежуваннями суду, 28.11.2024 року, близько 12:14 год. ОСОБА_3 умисно прийшла до квартири АДРЕСА_2 , та перебуваючи в приміщенні зазначеної квартири, влаштувала конфлікт із ОСОБА_6 , чим порушила тимчасові обмеження її прав в частині заборони перебувати за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_1 .

28. Крім того, 23.01.2025 року, приблизно о 15:53 год., ОСОБА_3 , знову порушила обмежувальний припис та прийшла до квартири АДРЕСА_2 , та відкривши вхідні двері своїм особистим ключем, потрапила у приміщення зазначеної квартири, після чого направилась в одну із кімнат, чим порушила тимчасові обмеження її прав в частині заборони перебувати за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме: за адресою: АДРЕСА_1 .

29. Крім того, 07.02.2025 року, приблизно 17:14 год., ОСОБА_3 , знову порушила обмежувальний припис та прийшла до квартири АДРЕСА_2 , та відкривши вхідні двері своїм особистим ключем, потрапила у приміщення зазначеної квартири, після чого направилась в одну із кімнат, чим порушила тимчасові обмеження її прав в частині заборони перебувати за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме: за адресою: АДРЕСА_1 .

30. Відповідно до ст.390-1 КК України, кримінальна відповідальність настає за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 цього Кодексу, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

31. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.390-1 КК України доведена поза розумним сумнівом, а її дії кваліфіковано правильно, оскільки вона вчинила умисне невиконання обмежувального припису будучи особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

ІV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

32. Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1, 390-1 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальних актах, беручи до уваги, що учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши ОСОБА_3 положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: в частині події кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми її вини та вирішив обмежитися допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченої.

33. Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 суду зокрема пояснила, що дійсно в період з 27.08.2024 по 17.12.2024 року у неї були словесні конфлікти з її бабусею. Під час яких вона кричала на бабусю та висловлювалася нецензурною лайкою. Також підтвердила, що була ознайомлена з рішенням Київського районного суду м.Одеси від 08.11.2024 по справі №947/35596/24, яким було встановлено обмежувальний припис відносно неї та заборонено їй перебувати в місці спільного проживання з бабусею, за адресою проживання: АДРЕСА_1 . Проте, вона все одно 28.11.2024, 23.01.2025 та 07.02.2025 року проходила до місця проживання бабусі, а саме: АДРЕСА_1 .

V. Призначення покарання.

34. При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

35. Так, ОСОБА_3 відповідно до ч.2, 4 ст.12 КК України, вчинила кримінальні правопорушення, які класифікується як кримінальний проступок та нетяжкий злочин, раніше не судима, на обліках у медичних установах не перебуває, не працює, незаміжня, утриманців не має, за місцем проживання характеризується негативно.

36. Відповідно до висновку судово психіатричної експертизи №21 за період з 14.01.2025 по 31.01.2025, внаслідок наявного психічного розладу ОСОБА_3 не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними при вчиненні інкримінованого їй правопорушення. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем перебування (ч.2 ст.94 КК України).

37. Згідно з досудовою доповіддю від 08.04.2025 року, складеної відносно ОСОБА_3 , оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, оцінюється як середня; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, також як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високого рівня небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків передбачені ч.1 ст.76 КК України та додаткового обов`язку, передбачені ч.3 ст.76 КК України, а саме виконати заходи, передбачені пробаційною програмою: «Подолання домашнього насильства».

38. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння судовому розгляду.

39. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченій у відповідності до вимог ст.67 КК України, суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

40. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

41. З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, особи обвинуваченої, її ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за домірне призначити обвинуваченій покарання в межах санкції ст.ст.126-1, 390-1 КК України, у виді пробаційного нагляду у мінімальному розмірі, яке на думку суду є необхідним й достатнім для її виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

42. Водночас, суд вважає, що при призначенні покарання за сукупність кримінальних правопорушень, також необхідно застосувати передбачений ч.1 ст.70 КК України принцип часткового складання призначених покарань.

43. Відповідно до ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів.

44. Тож, приймаючи до уваги похилий вік потерпілої та перебування її у сімейних (близьких) відносинах з обвинуваченою, суд вважає за необхідне в інтересах потерпілої, покласти на обвинувачену також обов`язок пройти програму для кривдників.

45. Відповідно до ст.20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

46. Таким чином, враховуючи висновок судово психіатричної експертизи, наявність на час вчинення кримінального правопорушення психічного розладу, тяжкість вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності обвинуваченої для себе або інших осіб, суд вважає за необхідне також застосувати до обвинуваченої примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

VІ. Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати та заходи забезпечення кримінального провадження.

47. Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлялися та заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк один (1) рік.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк один (1) рік.

2. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді пробаційного нагляду на строк один (1) рік один (1) місяць.

3. Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку пробаційного нагляду, такі обов`язки: 3.1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3.2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; 3.3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 3.4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

4. Строк покарання обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік уповноваженим органом з питань пробації.

5. Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на один (1) місяць обов`язок пройти програму для кривдників.

6. Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

7. Роз`яснити ОСОБА_3 , що за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, або за непроходження програми для кривдників, передбачена кримінальна відповідальність за ч.3 ст.389, ст.390-1 КК України відповідно.

8. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

9. Цей вирок не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

10. Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1