Справа № 181/460/25
Провадження № 1-кп/185/831/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

її представника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши під час воєнного стану в Україні, у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 17 вересня 2024 року за № 0000223 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого солдата в.ч. НОМЕР_1 , учасника бойових дій, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.1 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що будучі військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи службу на посаді робітника підсобного інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_1 , 16.09.2024 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в салоні кабіни екскаватора марки «HYUNDAI», марки «LC-7», розташованого на відкритій ділянці місцевості неподалік населеного пункту Сухарева Балка Синельниківського району Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 , в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті неприязних відносин, із застосуванням вогнепальної зброї, а саме: автомату АК-74 №-р 4369710-86 р., умисно здійснив постріл у ОСОБА_13 , який стояв біля зазначеного екскаватора, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення грудної клітини праворуч, яке починається вхідним вогнепальним отвором на шкіряних покривах грудної клітини праворуч та продовжується у раньовий канал довжиною 34 см з направленням його зверху - донизу дещо зліва - направо, з зовні в середину пошкоджуючи на своєму шляху шкіру, підлеглу жирову клітковину, міжреберну артерію, підлеглі м`які тканини, верхню, середню та нижню долі правої легені, діафрагму праворуч з розтрощенням 10,11-х ребер з подальшим розміченням вісцеральної поверхні правої долі печінки, заочеревини, підлеглої жирової клітковини бічної поверхні черева та закінчується раною на шкірних покривах правої черевної стінки праворуч, від яких останній помер на місці.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді вогнепального наскрізного поранення грудної клітки праворуч, прижиттєві, виникли за дуже короткий проміжок часу до настання смерті, та за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та вони перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті останнього.

Таким чином ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Крім того, як встановлено під час судового розгляду, старший солдат ОСОБА_10 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді робітника підсобного інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_1 , 16.09.2024 року, приблизно о 22 годині 35 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на відкритій ділянці місцевості неподалік населеного пункту Сухарева Балка Синельниківського району Дніпропетровської області, вчинивши вбивство ОСОБА_13 , достовірно знаючи про те, що у власності померлого ОСОБА_13 мається автомобіль марки «VOLKSVAGEN» моделі «PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_2 сірого кольору, який знаходився у вищезазначеному місці, реалізуючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, не маючи від власника дозволу на керування вказаним транспортним засобом, підійшов до водійської двері вказаного автомобілю, не маючи ні реального, ні уявного права на користування вказаним автомобілем, відчинив водійські двері, які було зачинено на дверний замок автомобіля, в результаті чого потрапив до салону автомобілю.

Перебуваючи за кермом автомобілю марки «VOLKSVAGEN» моделі «PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 привів у дію двигун даного автомобіля, після чого, здійснив рух та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, тобто розпорядився ним на власний розсуд, чим довів свій злочинний умисел до кінця.

Винність обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні умисного вбивства, але при перевищенні меж необхідної оборони, а також за ч.1 ст.289 КК України - незаконному заволодінні транспортним засобом, підтверджується наступними доказами.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_10 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.289 КК України, визнав частково.

Останній пояснив, що на його переконання він вчинив умисне убивство під час перевищення меж необхідної оборони, а автомобілем потерпілого заволодів з метою доїхати до найближчого відділку поліції, де за умови відсутності на місці засобів зв`язку, мав на меті повідомити про вказаний злочин та смерть потерпілого, яку він констатував на місці під час намагання надати останньому першу допомогу. Під час руху на автомобілі потерпілого він не впорався з керуванням, виїхав за межі дороги, авто отримало пошкодження та було приведено у несправний стан.

З приводу звинувачень в умисному убивстві показав, що дійсно здійснив другий постріл у потерпілого ОСОБА_13 , лише після першого попереджувального пострілу. Але вказані постріли стали наслідком поведінки та протиправних дій самого потерпілого.

Так, 16.09.2024 року, він - ОСОБА_10 , будучі військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , разом з іншим військовослужбовцем ОСОБА_14 , за наказом свого командира, отримав завдання та знаходився на охороні об`єкту, яким був транспортний засіб - екскаватор.

Цим екскаватором здійснювалось риття окопів ( створення оборонних споруд) на відкритій ділянці місцевості, поблизу с. Сухарева Балка Синельниківського району Дніпропетровської області.

Під час виконання вказаних робіт, до яких була задіяна й цивільна особа - потерпілий ОСОБА_13 , за пропозицією останнього, який надав алкогольні напої, вони втрьох, ввечері, під час їжі вживали й горілку.

За цим між ними з потерпілим ОСОБА_13 виник словесний конфлікт.

Під час словесного конфлікту, між ним та потерпілим, останній почав висловлювати погрози розправи, та супроводжуючи вказані вислови побіг до кабіни свого автомобілю «VOLKSVAGEN», взяв там ніж, з яким продовжував йому погрожувати. Свої погрози потерпілий висловлював зокрема й фразою - «Я тебе зараз заріжу».

З ножем в руках та висловлюючи зазначені погрози потерпілий ОСОБА_13 побіг у його бік, а він - ОСОБА_15 , побіг до екскаватора та став ховатися у його кабіні.

Свідок ОСОБА_14 в цей же час побіг ховатися до найближчих лісонасаджень, що знаходилися у вказаному місці.

В момент, коли він - ОСОБА_15 , знаходився в кабіні екскаватора, потерпілий ОСОБА_13 продовжував погрожувати ножем, супроводжуючи свої погрози словами «зараз я тебе заріжу».

В той час, перебуваючи на об`єкті, який йому було наказано охороняти, та яким була техніка для будування захисних споруд - екскаватор, маючи зброю в руках, яким був автомат АК-74 №-р НОМЕР_3 - 86 р., з огляду на те, що потерпілий ОСОБА_16 почав кидатись на нього, висловлюючи погрозу зарізати його, він - ОСОБА_15 здійснив попереджувальний постріл у гору.

Потерпілий на це не відреагував, не припинив свої протиправні дії, та з тими ж погрозами почав лізти на гусениці екскаватору, до нього в кабіну, схопився рукою за ствол автомату, який він тримав в руках, та почав тягнути автомат на себе.

У відповідь на вказані продовжувані дії ОСОБА_13 , після попереджувального пострілу, захищаючись від дій останнього, він здійснив постріл в потерпілого, внаслідок якого і настала смерть потерпілого на місці події.

Потерпілий після пострілу впав, він намагався надати йому першу допомогу, але з`ясував, що у потерпілого відсутній пульс та інші ознаки життя.

Оскільки в нього був розряджений мобільний телефон, інші засоби зв`язку були відсутні, він вирішив сісти на авто потерпілого, дістатися найближчого відділку поліції та повідомити про те, що сталося. Під час руху, він не впорався з керуванням, зїхав з дороги та пошкодив автомобіль.

Просить врахувати, що з корисливих мотивів автомобілем не заволодівав.

Наголосив, що наслідком вчиненого злочину стала протиправна поведінка потерпілого, оскільки спочатку потерпілий, після словесних погроз, побіг до свого авто та схопив там ніж, з ножем в руці став погрожувати зарізати його, а коли він, сприймаючи погрозу від потерпілого як реальну,з огляду на наявність ножа в нього в руці, втік від потерпілого до кабіни екскаватора, відповів на погрози потерпілого попереджувальним пострілом у гору, потерпілий ОСОБА_13 продовжував висловлювати погрози зарізати його, підбіг до екскаватора, піднявся до кабіни, намагався дістатися до нього, схопився за ствол автомату, який він тримав в руках та хотів заволодіти його зброєю, лише тоді він здійснив один постріл у потерпілого.

Потерпіла ОСОБА_8 показала, що загиблий був її братом. Він не був військовослужбовцем. Мав трьох дітей. Жили вони з ним окремо. Останнього характеризує позитивно. Їй відомо, що 16.09.2024 року останній поїхав працювати на екскаваторі у Дніпропетровську область. Про загибель брата їй стало відомо від слідчого. Позивається до обвинуваченого за стягненням моральної шкоди у розмірі 1000000грн., оскільки втратила брата, та матеріальної шкоди у розмірі 223344грн., пов`язану з похованням брата та пошкодженням транспортного засобу.

Суд констатує, що у судовому засіданні сторонам було забезпечено дотримання передбаченого ст. 22 КПК України права, щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості.

Позиція сторони обвинувачення полягала в тому, що вина обвинуваченого ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих злочинів повністю доводиться показаннями потерпілої, експертними висновками, протоколами слідчих та процесуальних дій.

Позиція сторони захисту полягала в тому, що стороною обвинувачення не доведено винність обвинуваченого у вчинені умисного убивства за ч.1 ст.115 КК України сукупністю належних та достатніх доказів, а злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України було вчинено обвинуваченим не з корисливих мотивів.

З ясувавши позицію сторін кримінального провадження, проаналізувавши та співставляючи вказані позиції з сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, що були надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_10 повністю підтверджується за ч.1 ст.289 КК України та за ст.118 КК України, а не за ч.1 ст.115 КК України, як про це йдеться в обвинувальному акті.

На користь вказаних висновків свідчить зміст наступних, досліджених судом доказів.

Протокол огляду місця події від 17.09.2024, згідно якого на відкритій ділянці місцевості з північної сторони с. Сухарева Балка Синельниківського району Дніпропетровської області, на відстані 1,6 м. від лісосмуги розташований екскаватор «HYUNDAI», марки «LC-7», двері екскаватора у положенні «відчинено», між екскаватором та лісосмугою на землі лежить труп чоловіка, як встановлено в ході досудового розслідування ОСОБА_13 .

Під час огляду були виявлені та вилучені: 1) ніж у правій руці трупа ОСОБА_13 ; 2) патрон калібру 5,45 мм з маркуванням 17-82 з правого боку від тіла трупа; 3) в кабіні екскаватору виявлено 1 стріляну гільзу з маркуванням 17-82, калібру 5,45 мм., які в подальшому постановою слідчого від 17.09.2024 визнані речовими доказами;

Протокол огляду трупа ОСОБА_13 від 17.09.2024, згідно якого на поверхні грудної клітини справа в проекції другого-третього міжребер`я виявлена рана наближена до округлої форми діаметром 0,4 см. Краї рани завернуті всередину, на правій бічній поверхні тулубу по середньопахвовій лінії поперековій ділянці мається рана аналогічного характеру розміром 5,5х4,5 мм.

Протокол огляду місця події (додатковий) від 17.09.2024, згідно якого на відкритій ділянці місцевості з північної сторони с. Сухарева Балка Синельниківського району Дніпропетровської області, на відстані 1,6 м. від лісосмуги розташований екскаватор «HYUNDAI», марки «LC-7».

В ході огляду під стрілою екскаватора на землі виявлено та вилучено стріляну гільзу з маркуванням 17-82, калібру 5,45 мм.;

Висновком експерта судово-медичної експертизи № 650 від 17.09.2024, згідно якого смерть ОСОБА_13 настала внаслідок проникаючого наскрізного вогнепального поранення грудної клітини праворуч, яке починається вхідним вогнепальним отвором на шкіряних покривах грудної клітини праворуч та продовжується у раньовий канал довжиною близько 34 см з направленням його зверху-донизу дещо зліва - направо, з зовні-всередину пошкоджуючи на своєму шляху шкіру, підлеглу жирову клітковину, міжреберну артерію, підлеглі м`які тканини, верхню, середню та нижню долі право легені, діафрагму праворуч з розтрощенням 10,11-х ребер з подальшим розмізченням вісцеральної поверхні правої долі печінки, заочеревини, підлеглої жирової клітковини бічної поверхні черева та закінчується раною на шкіряних покривах правої черевної стінки праворуч, що ускладнилось розвитком внутрішньою та зовнішньою кровотечею.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді вогнепального наскрізного поранення грудної клітини праворуч, прижиттєві, виникли за дуже короткий проміжок часу до настання смерті, та за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, згідно п.2.1.1. а) п.2.1.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р., та вони перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті останнього.

При судово-токсикологічному дослідженні крові трупу ОСОБА_13 , 1976 року народження, виявлений етиловий спирт у концентрації 0,87 проміле, що відносно живих осіб відповідає Легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Протокол огляду предмета від 17.09.2024, згідно якого ОСОБА_10 добровільно для огляду та вилучення видав автомат автомату АК-74 №-р 4369710-86 р., магазин з маркуванням №12 та патрони у кількості 25 штук калібром 5,45 мм, 22 з яких мали маркування 17-82, 1- з маркуванням 27086, 2 з маркуванням 27082, які постановою слідчого від 17.09.2025 визнані речовими доказами по справі;

Протокол слідчого експерименту від 17.09.2024 за участі свідка ОСОБА_14 ( помер на час судового провадження у справі) та відеозапис вказаної слідчої дії, досліджені судом, де свідком на місці події було розказано та показано в динаміці, як розгортались події кримінальних правопорушень, а саме свідок Підперигора підтвердив, що приблизно о 17:00 годині 16.09.2024 він разом з військовослужбовцем ОСОБА_10 за наказом свого командира прибули до лісосмуги на околиці с. Сухарева Балка Синельниківського району Дніпропетровської області для здійснення збройної охорони транспортного засобу - екскаватору, яким здійснювалось риття окопу у денну пору доби.

На відкритій ділянці місцевості знаходився екскаватор. Водій екскаватора на ім`я ОСОБА_17 запропонував ім. з ОСОБА_15 випити горілки, яку потерпілий приніс з салону свого автомобілю марки «VOLKSVAGEN» моделі «PASSAT». Перед вживанням алкоголю він - свідок ОСОБА_14 та ОСОБА_10 поклали на зберігання закріплену за ними зброю - автомати АК-74 з приєднаними магазинами та підсумки із запасними магазинами в салон екскаватора.

Приблизно о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_10 та ОСОБА_13 продовжили вживати спиртне та спілкуватись, а він заснув. Пізніше він - ОСОБА_14 , прокинувся від розмови на підвищених тонах та сварки між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 . Останній на зауваження ОСОБА_15 вів себе агресивно, погрожував.

ОСОБА_10 заліз до кабіни екскаватора, тримав в рука автомат, а ОСОБА_13 зі словами «я зараз його заріжу» біг до транспортного засобу за ножем.

В цей час послідував постріл вгору, який здійснив зі свого автомату ОСОБА_10 .

ОСОБА_13 в свою чергу, підбіг до гусениці екскаватора з боку кабіни, де з автоматом перебував ОСОБА_10 , далі ОСОБА_13 схопився рукою за ствол автомату ОСОБА_10 , та став тягнути його на себе.

При цьому свідок ОСОБА_14 в динаміці відтворив дії потерпілого ОСОБА_13 , як той, стоячи на підніжці гусениці з боку відкритих дверей кабіни екскаватору, де був ОСОБА_15 , впритул до нього, схопився рукою за ствол автомату ОСОБА_15 та став тягнути його собі.

Далі, ОСОБА_14 пояснив, що він думав, що ОСОБА_13 зараз відбере автомат у ОСОБА_18 , і, як тільки він це подумав, пролунав другий після попереджувального постріл з автомату, який здійснив ОСОБА_10 .

Внаслідок цього пострілу ОСОБА_13 впав на землю без ознак життя…

Висновок експерта від 30.09.2024 №СЕ-19/113-24/5395-БЛ, згідно якого наданий на дослідження автомат -є бойовою нарізною вогнепальною зброєю - 5,45 мм автоматом Калашнікова АК-74 №АК-74 № НОМЕР_3 , 1986 року виготовлення промисловим способом та придатний до стрільби. Наданий на дослідження автомат -є бойовою нарізною вогнепальною зброєю - 5,45 мм автоматом Калашнікова АК-74 №АК-74 № НОМЕР_4 , 1988 року виготовлення промисловим способом та придатний до стрільби. Надані на дослідження 2 (дві) гільзи, є складовими частинами бойових проміжних патронів калібру 5,45х39 мм, виробництва СРСР, а саме стріляними капсулюваними гільзами виготовленими промисловим способом на Барнаульському патронному заводі у 1982 році.

Надані на дослідження 2 (дві) гільзи стріляні з наданого на дослідження автомату АК -74 № НОМЕР_3 , 1986 року виготовлення.

Слідчим експериментом за участі обвинуваченого було зафіксовано, що під час словесного конфлікту, між ним та потерпілим, останній почав висловлювати погрози розправи, та супроводжуючи вказані вислови, побіг до кабіни свого автомобілю «VOLKSVAGEN», взяв там ніж, з яким продовжував йому погрожувати. Свої погрози потерпілий висловлював зокрема й фразою - «Я тебе зараз заріжу». З ножем в руках та висловлюючи зазначені погрози потерпілий ОСОБА_13 побіг у його бік, а він - ОСОБА_15 , побіг до екскаватора та став ховатися у його кабіні. В момент, коли він - ОСОБА_15 , знаходився в кабіні екскаватора, потерпілий ОСОБА_13 продовжував погрожувати ножем, супроводжуючи свої погрози словами «зараз я тебе заріжу». В той час він здійснив попереджувальний постріл у гору. Потерпілий на це не відреагував, не припинив свої протиправні дії, та з тими ж погрозами почав лізти на гусениці екскаватору, до нього в кабіну, схопився рукою за ствол автомату, який він тримав в руках, та почав тягнути автомат на себе.

У відповідь на вказані продовжувані дії ОСОБА_13 , після попереджувального пострілу, захищаючись від дій останнього, він здійснив постріл в потерпілого, внаслідок якого і настала смерть потерпілого на місці події.

Аналізуючи вказані докази а саме - виявлений та вилучений під час огляду місця події ніж у правій руці трупа ОСОБА_13 , встановлений не тільки показаннями обвинуваченого, а й безпосереднього свідка події Підперигори факт погроз зарізати ОСОБА_15 , висловлені потерпілим з ножем у руці, дві стріляні гільзи в місці злочину, які свідчать про те, що пострілів було лише два, та локалізація виявлених тілесних ушкоджень потерпілого, які свідчать про те, що потерпілий загинув внаслідок одного пострілу (проникаюче наскрізне вогнепальне поранення грудної клітини праворуч, яке починається вхідним вогнепальним отвором на шкіряних покривах грудної клітини праворуч та продовжується у раньовий канал довжиною близько 34 см з направленням його зверху-донизу дещо зліва - направо, з зовні-всередину пошкоджуючи на своєму шляху шкіру, підлеглу жирову клітковину, міжреберну артерію, підлеглі м`які тканини, верхню, середню та нижню долі право легені, діафрагму праворуч з розтрощенням 10,11-х ребер з подальшим розмізченням вісцеральної поверхні правої долі печінки, заочеревини, підлеглої жирової клітковини бічної поверхні черева та закінчується раною на шкіряних покривах правої черевної стінки праворуч, що ускладнилось розвитком внутрішньою та зовнішньою кровотечею), приводить суд до висновку, що покази обвинуваченого про те, що постріл в потерпілого він здійснив захищаючись від протиправного посягання з боку останнього, сприймаючи реальність його погроз, з огляду на взятий потерпілим з салону свого автомобіля ніж- заслуговують на увагу.

На користь даних висновків суду свідчить судово медичний додатковий експертиний висновок, яким після проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_15 було визначено, що локалізація та характери виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень не суперечить механізму іх утворення на який вказує ОСОБА_15 .

Поряд із наведеним суд зазначає.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що обвинувачений є діючим військовослужбовцем, під час воєного стану виконував наказ командира № 236 від 19.08.2024 року.

ОСОБА_10 , перебуваючи на охороні об`єкту, діяв як на підставі вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України так і Статуту гарнізонної і вартової служб Збройних Сил України

Так, згідно ст. 22 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо; для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб; для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, а також для звільнення цих об`єктів у разі захоплення; у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу.

Згідно ст. 23 вищезазначеного Статуту, посадові особи варти та патруля мають право застосовувати зброю у випадках і в порядку, визначеному

Статутом гарнізонної і вартової служб Збройних Сил України, ст. 60 Статуту гарнізонної і вартової служб Збройних Сил України, застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів або зброї - крайній захід, який допускається у виняткових випадках і в порядку, визначеному в цьому Статуті та Статуті внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 195 Статуту гарнізонної і вартової служб Збройних Сил України, застосуванню фізичної сили, вогнепальної та холодної зброї, якщо дозволяють обставини, мають передувати попередження про намір їх використання. Без попередження фізичну силу, зброю можуть застосовувати у разі виникнення загрози життю або здоров`ю військовослужбовців, нападу на чатового, на об`єкти, які охороняють, вартове приміщення або зміну, що прямує до постів (з постів). За неможливості уникнення застосування сили (зброї) це не повинно перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на чатових обов`язків. У разі заподіяння чатовими шкоди особовий склад варти забезпечує в найкоротший строк подання потрібної допомоги потерпілим.

Перевищення повноважень у застосуванні сили (зброї) має наслідком відповідальність, встановлену законом України.

Згідно ст. 196 вказаного Статуту, чатовим застосовується зброя без попередження у разі явного нападу на нього або на об`єкт, який він охороняє.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» зазначається, що з метою забезпечення правильного та однакового застосування законодавства при розгляді даної категорії справ суди повинні для вірної кваліфікації даних дій ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого, а так само потерпілого, що передували події, їх стосунки, тощо.

Враховуючи наведені вимоги Законів та зважаючи на встановлені об`єктивні обставини справи суд приходить висновку що з боку ОСОБА_15 наявне перевищення меж необхідної оборони, внаслідок якого настала смерть людини.

Данілевічус здійснив постріл у потерпілого ОСОБА_19 у відповідь на протиправні дії самого потерпілого , оскільки той побіг за ножем, тримав його в руках, погрожував зарізати обвинуваченого, не реагував на попереджувальний постріл, після попереджувального пострілу продовжував погрози, наблизився у нічний час доби в бік обвинуваченого, схопив його зброю та намагався відібрати, тощо.

Вказаними діями потерпілий створив загрозу для життя та здоров`я обвинуваченого, яку останній сприймав як реальну, здійснивши після попереджувального пострілу, з огляду на продовження загрози з боку потерпілого, постріл в потерпілого.

За таких об`єктивних обставин дії обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно правильно кваліфікувати за ст.118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Враховуючи, що після вказаних подій ОСОБА_10 без дозволу потерпілого заволодів автомобілем останнього, що визнається й самим обвинуваченим, та враховуючи, що в даному випадку, для встановлення об`єктивної сторони вказаного злочину наявність корисливої мети не є обов`язковою, суд вважає, що за вказаним злочинним епізодом дії обвинуваченого необхідно правильно кваліфікувати за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

На користь вказаного висновку суду свідчить протокол огляду місця події від 17.09.2024 року, де в Межівському районі Дніпропетровської області був виявлений пошкоджений автомобіль потерпілого ОСОБА_20 марки «VOLKSVAGEN» моделі «PASSAT».

При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченому Данілевічусу суд керується ст.ст.65-67 КК України, та враховує, що обвинувачений підлягає покаранню за вчинення передбачених ст.118 та ч.1 ст.289 КК України не тяжких кримінальних правопорушень, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, сім`ю.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 627-к обвинувачений є належним суб`єктом зазначених кримінальних правопорушень, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

З пом`якшувальних обставин суд враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини в об`ємі скоєного, каяття та висловлений жаль з приводу вчиненого, наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини, а також той факт, що обвинувачений є учасником бойових дій, раніше не був судимий та частково, в сумі 20 тис грн.. відшкодував матеріальну шкоду потерпілій стороні.

З обтяжливих обставин у справі суд враховує вчинення обвинуваченим злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Приймаючи рішення про те, яким має бути вид та розмір покарання для обвинуваченого ОСОБА_15 за вчинення вказаних злочинів суд зважає на те, що обвинувачений не має кримінального минулого, інкриміновані злочини вчинив вперше, не має підозр у інших кримінальних провадженнях.

З огляду на те, що обвинувачений приймав активну участь в обороні та захисту Держави, починаючи з 2022 року, суд робить висновок про те, що він є особою з активною проукраїнською позицією. Крім того, обвинувачений перебуває у зрілому та дієздатному віці, маючи при цьому певний життєвий досвід захисту Батьківщини, який може стати в нагоді у майбутньому.

Останній також має досвід безпосередньої участі у війні з військами російської федерації отримав статус учасника бойових дій.

Встановлені судовим розглядом обставини вчинення злочину, вчинення інкримінованого злочину під час воєнного стану, хоча, в своїй сукупності, й свідчать про певну суспільну небезпеку обвинуваченого, разом з тим, з урахуванням особи винного, сукупності пом`якшуючих обставин, приводять суд до висновку про те, що виправити обвинуваченого та запобігти його злочинній діяльності можливо й без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим, обвинувачений ОСОБА_15 має бути засудженим за ст.118, ч.1 ст.289 КК України, а також за правилами ст.70 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням до покарання, що призначається остаточно, положень та обов`язків, передбачених ст.75.76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання, буде справедливим по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_15 та відповідати приписам закону, зазначеним, зокрема у ст. 65 КК України, відповідно до яких, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідно до положень ст. 50 КК України, яка визначає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України матеріальна шкода, спричинена неправомірними діями особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її спричинила.

В зв`язку з цим суд приймає рішення про те, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_10 в частині відшкодування матеріальних збитків на суму 233344грн. підлягають повному задоволенню, оскільки спричинення обвинуваченим внаслідок злочинних дій матеріальної шкоди потерпілій саме на зазначену суму підтверджено документально.

З урахуванням вже сплачених обвинуваченим 20 тис грн.., з останнього в рахунок матеріальної шкоди на користь потерпілої необхідно стягнути 213344грн.

Що ж стосується позовних вимог потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 1000000 грн., то у відповідності до ч.1 ст.1167 та ст.23 ЦК України, з урахуванням всіх обставин справи, передумов, перебігу та нслідків злочинних дій, протиправної поведінки потерпілого, що загинув, непоправності втрати з боку потерпілої, а також зважаючи на вимоги щодо справедливості та реальності виконання судового рішення у цій частині, зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 200000грн

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

Судові витрати покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.118, ч.1 ст.289 КК України.

ОСОБА_10 призначити покарання:

- за ст.118 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки ;

- за ч.1 ст.289 КК України - у виді позбавлення волі строком три роки ;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі строком три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у вигляді позбавлення волі строком три роки, з іспитовим терміном два роки.

Зобов`язати ОСОБА_10 , у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_10 , звільненим від відбування покарання з випробуванням ( протягом іспитового строку) покласти на командира військової частини за місцем проходження служби, а у випадку звільнення зі служби - на орган пробації за місцем проживання ОСОБА_10 .

До набрання вироком чинності запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_10 з під-варти в залі суду негайно.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок спричинення матеріальної шкоди 213344грн, в рахунок спричинення моральної шкоди 200000грн.

Стягнути з ОСОБА_15 на користь держави судові витрати в сумі 30244грн.20коп.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Межівського райсуду Дніпропетровської області від 19.09.2024 року з автомату АК 74 № НОМЕР_5 з підсумком, в якому знаходяться чотири магазину, три з яких споряджені кожен по 30 патронів калібру 5.45 мм, та повернути вказані речові докази військовій частині НОМЕР_1 , решту речових доказів визначених в постанові про визнання речових доказів від 17 вересня 2024 року, що зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1