ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1331/25 Справа № 203/3412/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 18 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000089 від 21 червня 2022 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чижівка Звенигородського району Черкаської області, громадянина України, з зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: Дніпропетровська, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 365 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 18 червня 2025 року задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 16 серпня 2025 року включно із забороною цілодобово покидати місце мешкання та покладенням інших обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК, що підтверджується доказами зібраними в ході досудового розслідування та долученими до клопотання слідчого у їх сукупності. Поряд з наявними ризиками, передбаченими п. п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слідчий суддя визнав доведеними прокурором, також враховував дані про особу підозрюваного, його вік, міцність соціальних зав`язків, зокрема те, що він раніше не судимий, офіційно працевлаштований, наявність у нього постійного місця проживання, репутацію підозрюваного, належну процесуальну поведінку підозрюваного та прийшов до висновку, що прокурором не доведено наявності підстав, які б об`єктивно свідчили про неможливість запобігання наявним ризикам, застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з цим, слідчий суддя прийшов до висновку, що необхідним та достатнім запобіжним заходом, який має бути застосований до підозрюваного, є цілодобовий домашній арешт, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, що на даному етапі досудового розслідування забезпечить запобіганню наявним ризикам та належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід вигляді домашнього домашнього арешту у нічний час

В обґрунтування апеляційних вимог до уточненої апеляційної скарги захисник посилається на порушення слідчим суддею вимог процесуального закону при оцінці наданих доказів щодо обґрунтованості підозри. Зокрема, посилається на те, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на даних, які не були предметом безпосереднього дослідження судом, а саме ксерокопіях протоколів допиту свідків, що, відповідно до ч. 2 ст. 23 та ч. 4 ст. 95 КПК України, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами. Крім того, захист підкреслює, що частина доказів, на які послався слідчий суддя (акт службового розслідування, державний акт на землю, деякі експертні висновки тощо), не мають доказового значення для підтвердження обґрунтованості підозри. Окремо наводяться посилання на практику ЄСПЛ та Верховного Суду, згідно з якими обвинувачення не може ґрунтуватися на свідченнях, щодо яких підозрюваний не мав можливості здійснити перехресний допит. Щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначає, що сторона обвинувачення фактично обмежилась їх формальним переліком, не навівши конкретних обставин чи доказів, які б підтверджували реальність таких ризиків. Більше того, підозрюваний прибув на судове засідання добровільно після повідомлення про підозру, що фактично спростовує ризик ухилення. Щодо ризику впливу на свідків вказав, що суд, визнаючи його наявність, водночас вказав на можливість його усунення шляхом покладення відповідного процесуального обов`язку, що свідчить про недоведеність такого ризику у значенні, яке вимагає ст. 177 КПК України. Таким чином, на думку сторони захисту, ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм ст. 23, 95, 184, 194 КПК України, та підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового провадження.

Захисники в судовому засіданні підтримали свої доповнення до апеляційної скарги та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Підозрюваний підтримав думку своїх захисників.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК слідує, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною першою статті 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею були дотримані належним чином, а доводи апеляційної скарги захисника є неспроможними, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК, за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого, і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

16 червня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК, а саме у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що спричинило тяжкі наслідки.

Повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується, зокрема актом службового розслідування, проведеного квартирно - експлуатаційним відділом м. Дніпро, затвердженого 01.07.2020; державним актом на право користування землею cepii Б № 020061 від 1988 року; актом приймання - передачі майнового комплексу Державне підприємством «Новомосковський військовий лісгосп» від 08.11.2013; протоколом огляду від 14.05.2025; протоколом тимчасового доступу до речей i документів від 22.04.2025 та вилученими документами; розрахунками спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Придніпровського округу щодо, заподіяної шкоди державі внаслідок вирубування дерев до ступеня припинення росту згідно лісорубних квитків №1-3, 11-15; висновками експертів, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому доводи сторони захисту щодо порушення норм процесуального права судом першої інстанції при встановленні факту обґрунтованості підозри ОСОБА_7 ксерокопіями протоколів допиту свідків є безпідставними, оскільки ці документи не були єдиним чи визначальним джерелом для висновку про обґрунтованість підозри. Обґрунтованість підозри оцінюється з урахуванням усієї сукупності матеріалів, зібраних у кримінальному провадженні, а не лише окремих документів. Навіть за відсутності безпосереднього дослідження окремих протоколів у судовому засіданні, факт наявності інших матеріалів, що підтверджують обставини кримінального правопорушення та причетність особи до його вчинення, є достатнім для висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Отже, на даній стадії слідчий суддя та апеляційний суд не повинен керуватись стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки стадія досудового розслідування ще триває і здійснюється збір доказів та фіксування певних обставин, для забезпечення цього, зокрема і застосовуються запобіжні заходи.

Таким чином доводи захисту про відсутність будь-яких доказів причетності ОСОБА_7 до інкримінованому йому злочину є неспроможними та спростовуються дослідженими матеріалами провадження.

Враховуючи наведене, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення яке є тяжким та за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Щодо наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК та можливості їх запобігання, шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки стороною обвинувачення не доведено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам.

З таким висновком апеляційний суд погоджується, оскільки він в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, вимогам кримінального процесуального закону та підтверджується наданими доказами.

Тяжкість покарання, передбачене ч. 3 ст. 365 КК у виді позбавлення волі від семи до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні даного злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб та обумовлює можливість підозрюваному переховуватись на тимчасово непідконтрольній українській владі території, що може значно ускладнити органам правопорядку вживати заходи реагування на таку поведінку підозрюваного та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

При встановленні такого ризику, апеляційний суд зважає на початкову стадії кримінального провадження і ймовірність реалізації даного ризику в майбутньому, для запобігання чому і застосовуються запобіжні заходи.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Апеляційний суд враховує, що підозрюваний обізнаний про особу допитаних у кримінальному провадженні свідків, з якими згідно наявних у матеріалах даних продовжує працювати, тому існує достатня ймовірність того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показів.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, належним чином врахував відомості про його особу, його вік, міцність соціальних зав`язків, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, наявність у нього постійного місця проживання, репутацію підозрюваного, який позитивно характеризується за місцем роботи та належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У зв`язку з чим, враховуючи наявні ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризику можливого переховування від органу досудового розслідування та суду та впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 буде достатнім для нівелювання заявленого ризику та забезпечить належну процесуальну поведінку.

Враховуючи вищевикладене, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 18 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч. 3 ст. 365 КК залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4