26.05.25
Справа №635/4017/25
Провадження № 1-кс/635/963/2025
УХВАЛА

іменем України

26 травня 2025 року сел. Покотилівка Харківської області

Слідчий суддя Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000427 від 21.05.2025,

встановив:

Прокурор просить накласти арешт на папірець білого кольору в клітинку з написом «3000», який був вилучений 21.05.2025 року під час огляду відкритої місцевості за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Кутузівка, вул. Шкільна, поблизу будинку 13. Зі слів прокурора, предмет є речовим доказом у провадженні за ч. 1 ст. 369 КК України.

Суд наголошує, що обмеження майнових прав особи шляхом арешту майна є втручанням у її право мирно володіти своїм майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, будь-яке втручання у право власності має бути законним, переслідувати легітимну мету та бути пропорційним (див. рішення у справі «Societe Colas Est та інші проти Франції», №37971/97, § 41, ЄСПЛ 2002).

У справі «Smirnov v. Russia», №71362/01, § 4446, ЄСПЛ 2007, Суд вказав, що обшук чи вилучення майна має бути вмотивованим обґрунтованими підозрами, що майно було пов`язане із злочином, а не ґрунтуватися на загальних міркуваннях або гіпотетичних зв`язках.

Водночас, у справі «Camenzind v. Switzerland», №21353/93, § 4546, ЄСПЛ наголосив: будь-яке обмеження майнових прав повинне бути засноване на належних і достатніх підставах, що перевіряються судом на предмет переконливості.

У даному випадку:

клопотання не містить належного обґрунтування доказового значення предмета;

відсутній логічний, документально підтверджений зв`язок між вилученим предметом і кримінальним правопорушенням;

не наведено ризиків знищення, відчуження чи втрати майна;

вилучення папірця було здійснено не у підозрюваного, а за участі поліцейського, що не є особою, яка має відношення до складу злочину.

Отже, застосування заходу у вигляді арешту у цій ситуації не відповідає принципу пропорційності втручання в права особи, гарантованого статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції та ст. 170 КПК України.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається лише за наявності достатніх підстав вважати, що це майно:

є речовим доказом (ст. 98 КПК),

підлягає спеціальній конфіскації,

або необхідне для забезпечення провадження (цивільного позову тощо).

Однак, у матеріалах клопотання відсутнє обґрунтоване пояснення того, яким чином папірець з написом "3000":

є доказом факту пропонування неправомірної вигоди,

або зберігає сліди злочину, або був його знаряддям.

Також не надано доказів того, що зазначений предмет має матеріальну чи доказову цінність, або що існує ризик його знищення, пошкодження чи приховування. Саме лише існування напису «3000» без зазначення зв`язку з подією чи особою є необґрунтованим і не відповідає критеріям речового доказу згідно зі ст. 98 КПК України.

Крім того, з протоколу вбачається, що папірець був "добровільно виданий працівником поліції", а не вилучений у підозрюваного чи іншої особи, що додатково ускладнює встановлення джерела та зв`язку цього предмета з кримінальним правопорушенням.

Формулювання "працівник поліції добровільно видав" є абсурдним з юридичної точки зору.

Поліцейський не може бути джерелом доказу як "особа, що добровільно видала предмет", якщо він сам не є фігурантом чи свідком. Це не відповідає логіці КПК.

Якщо ж мається на увазі, що папірець було знайдено працівником поліції тоді він є суб`єктом проведення слідчої дії, а не особою, що видає речовий доказ.

Папірець з написом "3000" не є очевидним доказом злочину.

Без пояснення, чому саме цей предмет має значення, неможливо визнати його речовим доказом.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є предмети, що містять сліди злочину або були засобом його вчинення, або мали значення для встановлення обставин.

"Огляд місця події" не дає автоматичного права на визнання речовими доказами.

Огляд місця це фіксація обстановки. Для визнання речей речовими доказами потрібне процесуальне рішення слідчого (постанова про визнання речовими доказами), та логічний і доказовий зв`язок з предметом розслідування.

Слідчий суддя звертає увагу, що в матеріалах клопотання міститься постанова слідчого про визнання речовим доказом папірця білого кольору в клітинку з написом «3000». Однак надана постанова не містить належного обґрунтування відповідності цього об`єкта ознакам речового доказу відповідно до ст. 98 КПК України.

Зокрема, слідчим не наведено:

у чому полягає доказове значення цього предмета для встановлення обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України;

чи має він ознаки предмета, що був об`єктом злочинної дії, знаряддям злочину, або зберіг на собі його сліди;

яка особа є його власником або в чиєму фактичному володінні він перебував;

у чому полягає причинно-наслідковий зв`язок між цим предметом та запропонованою неправомірною вигодою.

Постанова слідчого про визнання папірця речовим доказом не створює автоматичної підстави для арешту майна, якщо об`єкт не відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Вона є формальною та використовується як інструмент легалізації сумнівного вилучення, що порушує принципи справедливого провадження.

Слідчий суддя вважає:

Клопотання прокурора не містить достатніх правових та фактичних підстав для накладення арешту на зазначене майно. Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, за відсутності підстав для арешту тимчасово вилучене майно має бути повернуто особі, у якої воно було вилучене.

Керуючись статтями 98, 100, 131132, 167, 170, 171, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно папірець білого кольору в клітинку з написом "3000" відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у строк, встановлений КПК України.

Слідчій суддя: ОСОБА_1