Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Провадження № 1-кп/490/183/2017
У Х В А Л А

18 липня 2025 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2

судді - ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участі прокурора - ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6

- ОСОБА_7

їх захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Комінтернове Одеської області, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 368 Кримінального Кодексу України;

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Радча Івано-Франківської області, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27 частиною 4 статті 368 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

І……Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження завив клопотання про визнання недопустимими доказами відомостей, отриманих внаслідок слідчої дії, охарактеризованої під час досудового розслідування, як обшук автомобіля Хундай Соната /державний номер НОМЕР_1 /.

1. В обґрунтування такого послався про те, що:

-кримінальне провадження про його обвинувачення у вчиненні, зокрема, злочину, передбаченого частиною 4 статті 368 Кримінального Кодексу України;

-обшук проводився за відсутності до того передбачених законом підстав, а саме без постанови слідчого судді та за відсутності обставин, які за законом визнаються підставами для проведення обшуку;

-під час проведення оскаржуваного обшуку він висловив вимогу щодо запрошення захисника, проте протягом усього обшуку захисник йому не був наданий;

-слідча дія здійснювалась російською мовою, хоча вже на час її проведення державною мовою в Україні вже була українська;

-на момент проведення обшуку до автомобіля грошові кошти були підкинутими працівниками правоохоронних органів;

2. Захисник та обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду клопотання обвинуваченого підтримали.

3. Прокурор у суді проти задоволення заявленого клопотання заперечувала.

Загалом зазначала, що оскаржувана процесуальна дія була проведеною з дотриманням вимог діючого законодавства, а вказані обвинуваченим недоліки не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

І……Органами досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються, окрім іншого, у такому.

1. Вони вчинили кримінальне правопорушення за таких обставин.

1.1…… ОСОБА_6 , працюючи згідно з наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці (далі - УМВС України на Одеській залізниці) № 115 о/с від 22.09.2010 на посаді начальника лінійного відділу на станції Миколаїв УМВС України на Одеській залізниці, маючи спеціальне звання підполковник міліції, відповідно до ст.20 Закону України «Про міліцію» будучи представником виконавчого органу державної влади та службовою особою, яка займає відповідальне становище, в період вересня-листопада 2010 року дізнався про злочинну діяльність громадянина ОСОБА_11 , який за попередньою змовою з машиністами тепловозів локомотивного депо Миколаїв систематично вчиняв розкрадання дизельного палива з паливних баків тепловозів вказаного депо та здійснював подальший його збут, чим спричиняв локомотивному депо Миколаїв ДП «Одеська залізниця» матеріальні збитки в особливо великих розмірах.

Після цього у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на одержання від ОСОБА_11 хабара в особливо великому розмірі за непритягнення останнього та його спільників до кримінальної відповідальності та за прикриття їх злочинної діяльності.

1.2……Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 володіючи відомостями про злочинну діяльність ОСОБА_11 та його спільників, шляхом вчинення погроз, змусив останнього погодитись виконувати висунуту ним вимогу щомісячно передавати йому гроші в якості хабара за непритягнення зазначених осіб до кримінальної відповідальності.

Продовжуючи свою злочинну діяльність з одержання хабара від ОСОБА_11 в особливо великому розмірі, в період з листопада 2010 року до березня 2011 року ОСОБА_6 особисто одержував від ОСОБА_11 у вигляді хабара грошові кошти, розмір, час та місце передачі яких під час досудового слідства встановити не виявилось можливим.

1.3……У березні 2011 року ОСОБА_6 з метою уникнення прямих контактів з ОСОБА_11 , конспірації своїх неправомірних дій та ускладнення їх викриття, залучив до своєї протиправної діяльності в якості пособника ОСОБА_7 , з яким перебував у дружніх стосунках та якому довіряв.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 доручив ОСОБА_7 зустрітися з ОСОБА_11 і повідомити його про вимогу передачі в кінці кожного місяця хабара для ОСОБА_6 (із розрахунку 2,40 грн. за кожний літр дизельного палива, розтраченого з тепловозів за місяць машиністами депо) за непритягнення ОСОБА_11 та його спільників до кримінальної відповідальності.

В подальшому ОСОБА_6 зобов`язав ОСОБА_7 систематично одержувати від ОСОБА_11 хабар та перевозити ці гроші до заздалегідь обумовлених з ОСОБА_6 місць їх спільного тимчасового проживання або перебування.

1.4……В період з березня 2011 року до квітня 2012 року ОСОБА_6 через пособника ОСОБА_7 одержував від ОСОБА_11 грошові кошти в якості хабара за непритягнення останнього та його спільників до кримінальної відповідальності за розкрадання дизельного палива з тепловозів локомотивного депо Миколаїв. Точний час, суму та місце одержання хабара ОСОБА_6 за пособництвом ОСОБА_7 , встановити не виявилось можливим.

1.5…….У травні 2012 року ОСОБА_6 , діючи за пособництвом ОСОБА_7 , шляхом погроз можливого притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_11 та його спільників за розкрадання дизельного палива з тепловозів, примусив останнього продовжити виконувати свою вимогу та щомісячно передавати йому через ОСОБА_7 грошові кошти у якості хабара, тобто виконувати єдину умову для непритягнення ОСОБА_11 і його спільників до кримінальної відповідальності, на що він вимушений був погодитися.

1.6…….За твердженнями автора обвинувального акту, після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили таке.

(а) Продовжуючи злочинну діяльність та реалізуючи спільний з ОСОБА_6 злочинний умисел, спрямований на одержання хабара в особливо великому розмірі, 31.05.2012 в період часу з 14 год. 40 хв. до 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи свою роль пособника в одержанні начальником лінійного відділу на станції Миколаїв УМВС України на Одеській залізниці ОСОБА_6 хабара, перебуваючи в салоні автомобіля «Audi A8» з державними номерними знаками НОМЕР_2 біля автомийки «Керхер», за адресою: місто Миколаїв, вул. Водопровідна, 33, одержав від ОСОБА_11 для подальшої передачі ОСОБА_6 у якості хабара грошові кошти в сумі 238.800 грн. і 200 доларів США (які в перерахунку за офіційним курсом Національного банку України складають 1.598,50 грн.). Вказані гроші на загальну суму 240.398 гривень 50 копійок ОСОБА_7 перевіз до місця його спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 .

01.06.2012 в період часу з 09 год. 00 хв. до 10 год. 05 хв. ОСОБА_6 , знаходячись у робочий час за місцем його спільного з ОСОБА_7 тимчасового проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , будучи службовою особою - начальником лінійного відділу на станції Миколаїв УМВС України на Одеській залізниці, діючи умисно, одержав від ОСОБА_11 через пособника ОСОБА_7 хабар - грошові кошти в сумі 240.398 грн. 50 коп. (238.800 грн. і 200 доларів США, які в перерахунку за офіційним курсом Національного банку України складають 1.598 грн. 50 коп.) за непритягнення ОСОБА_11 та його спільників до передбаченої законодавством відповідальності за розкрадання дизельного палива з тепловозів локомотивного депо Миколаїв.

(б) Продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_6 злочинного умислу, спрямованого на одержання хабара в особливо великому розмірі, 02.07.2012 в період з 14 год. 04 хв. до 14 год. 10 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи свою роль пособника в одержанні начальником лінійного відділу на станції Миколаїв УМВС України на Одеській залізниці ОСОБА_6 хабара, перебуваючи в салоні автомобіля «Audi A8» з державними номерними знаками НОМЕР_2 біля автомийки «Керхер», за адресою: місто Миколаїв, вул. Водопровідна, 33, одержав від ОСОБА_11 грошові кошти на загальну суму 191.920 грн. для подальшої їх передачі ОСОБА_6 у якості хабара. Вказані гроші ОСОБА_7 перевіз до місця його спільного проживання з ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Після цього, 02.07.2012 в період часу з 14 год. 10 хв. до 15 год. 50 хв. ОСОБА_6 , знаходячись у робочий час за місцем його спільного з ОСОБА_7 тимчасового проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , будучи службовою особою - начальником лінійного відділу на станції Миколаїв УМВС України на Одеській залізниці, діючи умисно, одержав від ОСОБА_11 через пособника ОСОБА_7 хабар - грошові кошти в сумі 191 920 грн. за непритягнення ОСОБА_11 та його спільників до передбаченої законодавством відповідальності за розкрадання дизельного палива з тепловозів локомотивного депо Миколаїв.

(в) Продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_6 злочинного умислу, спрямованого на одержання хабара в особливо великому розмірі, 01.08.2012 з 14 год. 10 хв. до 14 год. 17 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи свою роль пособника в одержанні начальником лінійного відділу на станції Миколаїв УМВС України на Одеській залізниці ОСОБА_6 хабара, перебуваючи в салоні автомобіля «Audi A8» з державними номерними знаками НОМЕР_3 на території автозаправки «WOG», за адресою: місто Миколаїв, вул. Одеське шосе, 116, одержав від ОСОБА_11 грошові кошти на загальну суму 186 000 грн. для подальшої їх передачі ОСОБА_6 у якості хабара. Вказані гроші ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_6 перевіз до станції технічного обслуговування, за адресою: Одеська область, місто Южне, вул. Індустріальна, 3.

Цього ж дня, у період часу з 14 год. 18 хв. до 16 год. 30 хв. ОСОБА_6 , знаходячись у робочий час за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Індустріальна, 3, будучи службовою особою - начальником лінійного відділу на станції Миколаїв УМВС України на Одеській залізниці, діючи умисно, одержав від ОСОБА_11 через пособника ОСОБА_7 хабар - грошові кошти в сумі 186 000 грн. за непритягнення ОСОБА_11 та його спільників до передбаченої законодавством відповідальності за розкрадання дизельного палива з тепловозів локомотивного депо Миколаїв.

Таким чином, в період з 31.05.2012 до 01.08.2012 ОСОБА_6 , займаючи посаду начальника лінійного відділу на станції Миколаїв УМВС України на Одеській залізниці, діючи умисно, з корисливих мотивів, при пособництві ОСОБА_7 , реалізуючи спільний з останнім злочинний умисел спрямований на одержання хабара, перебуваючи на території м. Миколаєва та м. Южне (Одеська область) одержав від ОСОБА_11 в якості хабара грошові кошти на загальну суму 618 318 гривень 50 копійок, що у 1152 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є особливо великим розміром.

2. Вказані дії органами досудового розслідування кваліфіковані:

-ОСОБА_12 за частиною 4 статті 368 Кримінального Кодексу України як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, хабара в особливо великому розмірі за виконання чи невиконання в інтересах того, хто дає хабара, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади, службового становища, поєднане з вимаганням хабара;

-ОСОБА_10 за частиною 5 статті 27 частиною 4 статті 368 Кримінального Кодексу України як пособництво в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, хабара в особливо великому розмірі за виконання чи невиконання в інтересах того, хто дає хабара, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади, службового становища, поєднаного з вимаганням хабара.

ІІ……Під час здійснення цього кримінального провадження 01 червня 2012 року у період часу з 16:30 години до 22:21 години був здійснений обшук автомобіля Хундай Соната /державний номер НОМЕР_1 /, яким користувався ОСОБА_6 .

1. З залучених до матеріалів кримінального провадження матеріалів цього огляду вбачається, що він був проведеним старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 за участі ОСОБА_6 в присутності двох понятих; під час його проведення застосовувалась відео зйомка.

Захисник ОСОБА_6 під час проведення цієї слідчої дії участі не брав.

2. У протоколі, окрім іншого, зазначено, що: «Причиною, що обумовила проведення обшуку без постанови суду є безпосереднє переслідування…»

3. Під час проведення цієї слідчої дії як слідчий, так - й обвинувачений використовували російську мовою.

4. За наслідками проведеної слідчої дії в автомобілі були виявлені та вилучені грошові кошти.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

І……Відповідно до частини 5 Кримінального Процесуального Кодексу України 2012 року /що діє на момент постановлення цієї ухвали/:

Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

/частина 1/

Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

/частина 2/

ІІ……Порядок визнання доказів недопустимими визначений таким чином.

1. Відповідно до статті 86 Кримінального Процесуального Кодексу України 2012 року

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

/частина 1/

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

/частина 2/

2. Відповідно до частини 1 статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України 2012 року:

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

3. Верховний Суд у своїй практиці обговорював питання допустимості доказів неодноразово.

3.1. Зокрема, у постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 607/14707/17 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду зазначив, що

Докази визнаються такими, що одержані незаконним шляхом, коли їх збирання й закріплення відбулося з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінальним процесуальним законодавством порядку або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Отже, умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела, одержання фактичних даних належним суб`єктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних.

3.2. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 зробила, окрім іншого, такі висновки про застосування норм права

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, - захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

3.3. У Постанові від 01 листопада 2022 року у справі № 344/2995/15-к Верховний суд виснував таке

не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

якщо доказ визнається недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, суд має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми, і має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

3.4. У Постанові від 17 січня 2023 року у справі № 753/13113/18 Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду зауважив про таке

Суд … вважає, що правило «належного суб`єкта» не можна застосовувати без оцінки впливу «неналежності» на права і свободи сторін кримінального процесу і на справедливість провадження в цілому. Такий підхід перетворив б це правило на грубий і невибірковий інструмент, який суперечив би забезпеченню справедливості судового розгляду, що передбачає зважування конкуруючих інтересів захисту, потерпілого і свідків, а також зацікавленість суспільства в ефективному відправленні правосуддя.

/пункт 55/

4. Відповідно до статті 99 Кримінального Процесуального Кодексу України 2012 року

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

/частина 1/

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

/частина 2/

Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

/частина 3/

ІІІ……На момент проведення оскаржуваної слідчої дії порядок проведення обшуку регулювався таким чином.

1. Відповідно до пункту 8 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального Процесуального Кодексу України 2012 року, що набув чинності 19 листопада 2012 року:

Допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

2. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України 1960 року /в редакції Закону України № 2453-VI, що діяла на час проведення оскаржуваної дії/:

Обшук проводиться в тих випадках, коли є достатні підстави вважати, що знаряддя злочину, речі й цінності, здобуті злочинним шляхом, а також інші предмети і документи, які мають значення для встановлення істини в справі чи забезпечення цивільного позову, знаходяться в певному приміщенні або місці чи в якої-небудь особи.

/частина 1/

Обшук проводиться також і в тому випадку, коли є достатні дані про те, що в певному приміщенні або місці знаходяться розшукувані особи, а також трупи чи тварини.

/частина 2/

…

Обшук житла чи іншого володіння особи, за винятком невідкладних випадків, проводиться лише за вмотивованою постановою судді…

/частина 5/

У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, обшук житла чи іншого володіння особи може бути проведено без постанови судді. При цьому в протоколі зазначаються причини, що обумовили проведення обшуку без постанови судді. Протягом доби з моменту проведення цієї дії слідчий направляє копію протоколу обшуку прокуророві.

/частина 6/

3. Відповідно до статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України 1960 року /в редакції Указу Президії Верховної Ради Української РСР № 6834-Х від 16 квітня 1984 року/:

Обшук … провадяться в присутності двох понятих і особи, яка займає дане приміщення, а при відсутності її представника житлово-експлуатаційної організації або місцевої Ради народних депутатів.

/частина 1/

…Під час обшуку по можливості повинна бути забезпечена присутність обшукуваного або повнолітнього члена його родини, а при необхідності також і потерпілого.

/частина 2/

Обшукуваним, понятим і відповідним представникам повинно бути роз`яснено їх право бути присутніми при всіх діях слідчого і робити заяви з приводу цих дій; ці заяви підлягають занесенню до протоколу.

/частина 3/

4. Відповідно до статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України 1960 року /в редакції Указу Президії Верховної Ради Української РСР № 6834-Х від 16 квітня 1984 року/:

Перед обшуком або виїмкою слідчий пред`являє постанову особам, що займають приміщення, … і пропонує їм видати зазначені в постанові предмети або документи …У разі відмови виконати його вимоги слідчий проводить обшук … в примусовому порядку …

/частина 1/

Проводячи обшук, слідчий має право розкривати замкнені приміщення і сховища, якщо володілець відмовляється їх відкрити. При цьому слідчий повинен уникати не викликаних необхідністю пошкоджень дверей, замків та інших предметів.

/частина 2/

Слідчий має право заборонити особам, що перебувають у приміщенні під час обшуку … виходити з приміщення і зноситись один з одним або з іншими особами до закінчення обшуку чи виїмки.

/частина 3/

В необхідних випадках слідчий вправі залучати до участі в проведенні обшуку працівників органів внутрішніх справ та відповідних спеціалістів.

/частина 4/

5. Відповідно до статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України 1960:

Про проведення обшуку … слідчий складає протокол у двох примірниках з додержанням правил статті 85 цього Кодексу. В протоколі зазначаються: підстави для обшуку …; приміщення чи інше місце, в якому було проведено обшук ...; особа, у якої проведено обшук …; дії слідчого і результати обшуку …. Щодо кожного предмета, який підлягає вилученню, повинно бути зазначено, в якому саме місці і при яких обставинах він був виявлений.

/частина 1/

В протокол обшуку або виїмки заносяться всі заяви і зауваження присутніх під час обшуку або виїмки осіб, зроблені з приводу тих чи інших дій слідчого. Обидва примірники протоколу, а також опис вилучених предметів підписують слідчий, особа, у якої проводився обшук або виїмка, та запрошені особи, що були присутні.

/частина 2/

6. Відповідно до частини 1 статті 19 Кримінального Процесуального Кодексу України 1960 року /в редакції Указу Президії Верховної Ради Української РСР № 6834-Х від 16 квітня 1984 року/:

Судочинство провадиться українською мовою або мовою більшості населення даної місцевості.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

І……Наведені приписи діючого законодавства та настанови судової практики доводять таке.

1. Вирішення питання про визнання доказу недопустимим потребує не стільки вирішення питання про те, чи були під час проведення тієї чи іншої дії допущені порушення приписів діючого законодавства, але головним чином про те, яким чином допущені порушення вплинули на достовірність результатів проведеної слідчої дії та справедливість кримінального провадження в цілому.

2. За такого за загальним правилом питання про допустимість доказів вирішується судом під час ухвалення вироку у справі, адже тільки на цій стадії суд має можливість оцінити усю сукупність обставин, що характеризують застосовану під час здійснення кримінального провадження правову процедуру.

3. Винятком з цього правила є лише випадки, коли як порушення порядку проведення слідчої дії, так й недостовірність результатів цієї слідчої дії або грубе порушення внаслідок такого прав людини є очевидними (тобто які неможливо приховати та є безсумнівними1)

ІІ……З огляду на таке суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає наступне.

1. Матеріали самого по собі оскаржуваного обшуку вказують про те, що він був проведений в обставинах, які на думку органів досудового розслідування, утворювали передбачені законом підстави для його проведення без постанови суду, під час його проведення його учасникам, зокрема обвинуваченому були роз`яснені передбачені у статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України 1960 року права, формальний порядок, передбачений у статті 183 цього Кодексу, був дотриманий; під час проведення слідчої дії використовувалась зрозуміла її учасникам мова; за наслідками обшуку був складений протокол, окрім того перебіг обшуку фіксувався за допомогою технічних засобів, за наслідками роботи яких була складена відповідна відеограма.

2. Що ж стосується обставин, про які посилається обвинувачений, то їх підтвердження/спростування вимагає дослідження не тільки самих по собі результатів проведеної слідчої дії, але й інші докази (на що, до речі, містяться вказівки й у наданому обвинуваченим клопотанні).

Отже, в обставинах цього кримінального провадження недоліки оскаржуваної слідчої дії, навіть у разі, якщо вони мали місце в дійсності, не можна вважати «неприхованими».

За такого в обставинах цього кримінального провадження прийняття рішення щодо допустимості оскаржуваних дій на цій стадії кримінального провадження не є можливим, а доводи обвинуваченого про таке підлягають оцінці лише під час ухвалення вироку по суті висунутого обвинувачення.

Наразі ж у задоволенні клопотання обвинуваченого про визнання недопустимими доказами результатів огляду місця події слід відмовити за передчасністю.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 Кримінального Процесуального Кодексу України 1912 року, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У задоволенні клопотання обвинуваченого про визнання недопустимими доказами відомостей, отриманих внаслідок обшуку автомобіля Хундай Соната /державний номер НОМЕР_1 / відмовити за передчасністю.

2.Надати оцінку вкладеним у цьому клопотанні доводам обвинуваченого ОСОБА_12 під час ухвалення вироку по суті висунутого ОСОБА_12 та ОСОБА_10 обвинувачення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_14 =

Суддя = ОСОБА_15 =

Суддя = ОСОБА_16 =

1 - https://sum20ua.com/?wordid=68760&page=2166&searchWord=%D0%BE%D1%87%D0%B5%D0%B2%D0%B8%D0

%B4%D0%BD%D0%B8%D0%B9#lid_68760