КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/8402/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4218/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргоювласника майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2025 року,-

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про арешт майна, подане в межах кримінального провадження № 0000759 від 25.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України та накладено арешт на тимчасово вилучене майно - речові докази, що виявлені та вилучені в ході проведення обшуку 30.04.2025 в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- Мобільний телефони марки Redmi Note 9Pro сріблястого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 модель M2003J6B2G з сімкарткою оператора Лайфссел НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- Поліетиленові пакетики з пазовими замками;

- Пристрій для подрібнення рослинної речовини із залишками речовини рослинного походження зеленого кольору;

- 3 жорсткі диски з маркуванням ADATA SU635 model ASU6355SS-240GQ, MERCURY Electra OWCSSD7E6G24, Intel model SSDSC2BF240AUH та 6 флешносів з маркуваннями Transcend 1GB, SP Silicon Pawer 16GB, Goodram 16 GB, Goodram 64 GB; Kingston 8GB, Kingston 32GB.

- Гроші кошти в сумі 10000 (десять тисяч гривень) купюрами номіналом 500 гривень в кількості 16 штук та 2 купюри номіналом 1000 гривень;

- Пристрій для куріння з офольгованою горловиною з нашаруванням речовини темного кольору;

- Паперовий згорток з подрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження;

- Поліетиленовий пакетик з нашаруванням порошкоподібної речовини білого кольору;

- Електронні ваги сріблястого кольору без маркування,

- Поліетиленовий пакетик з пазовим замком в якому знаходиться насіння рослини зі слів ОСОБА_10 , «Канабіс».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на гроші кошти в сумі 10000 (десять тисяч гривень) купюрами номіналом 500 гривень в кількості 16 штук та 2 купюри номіналом 1000 гривень та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про арешт майна, подане в межах кримінального провадження № 0000759 від 25.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3. 307, ч. 3 ст. 311 КК України в частині накладення арешту на гроші кошти в сумі 10000 (десять тисяч гривень) купюрами номіналом 500 гривень в кількості 16 штук та 2 купюри номіналом 1000 гривень.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала суду в частині арешту вилучених грошових коштів в сумі 10000 (десять тисяч гривень) купюрами номіналом 500 гривень в кількості 16 штук та 2 купюри номіналом 1000 гривень не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, винесена з грубим порушенням норм кримінально-процесуального закону та підлягає скасуванню.

Апелянт вказує на те, шо слідчим суддею під час розгляду питання щодо арешту грошових коштів не здійснила належної перевірки та не обґрунтувала правову підставу і мету такого арешту, не перевірено законність походження коштів, вилучених у скаржника та його сина, ОСОБА_9 , під час обшуку, що було проведено 30.04.2025.

Слідча суддя, не оцінила розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника вилучених грошових коштів.

Зазначає, що прокурором не було доведено, що арешт потрібен для збереження речових доказів або забезпечення спеціальної конфіскації, а свої твердження про злочинне походження коштів ґрунтував лише на припущеннях.

Апелянт стверджує, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 94 та 132 КПК України, оскільки докази прокурора не були належним чином оцінені на предмет достатності та взаємозв`язку.

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна, в підтримку поданої апеляційної скарги, яку останняпідтримала з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначила, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_6 , непідлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, щопровадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000759 від 25.06.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, яка має ознаки організованості, не маючи постійного джерела отримання доходів, діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного особистого збагачення, зазіхаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, та суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" № 60/95-ВР від 15.02.1995, а також наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 16.08.2000 за № 512/4733, розробили злочинний план незаконного виготовлення та подальшого зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту на території міста Києва психотропної речовини, обіг якого обмежено - амфетамін, зокрема і у великих розмірах та особливо великих розмірах, а також наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс.

Так, на підставі постанов прокурора про контроль за вчиненням злочину, а також комплексу слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні проведено 7 оперативних закупок за результатом яких особи, які залучені до конфіденційного співробітництва добровільно надали працівникам поліції для огляду та вилучення речовини, які з їх слів являлись психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, зокрема і у великих розмірах та особливо великих розмірах.

Також проведено: 2 обстеження публічно недоступних місць у ході яких відібрано зразки для порівняльного дослідження, а також 1 накладення арешту на кореспонденцію, під час якого проведено огляд та виїмку, за результатами якого відібрано зразки невстановлених речовин.

Проведеними експертними дослідженнями встановлено, що надані для дослідження вилучені у ході вищезазначених дій речовини являються: психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, зокрема і у великих розмірах та особливо великих розмірах, а також наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабіс.

30.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва, слідчим СВ в метрополітені ГУНП у м. Києві проведено обшук в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме: Мобільний телефони марки Redmi Note 9Pro сріблястого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 модель M2003J6B2G з сімкарткою оператора Лайфссел НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Поліетиленові пакетики з разовими замками; Пристрій для подрібнення рослинної речовини із залишками речовини рослинного походження зеленого кольору; 3 жорсткі диски з маркуванням ADATA SU635 model ASU6355SS-240GQ, MERCURY Electra OWCSSD7E6G24, Intel model SSDSC2BF240AUH та 6 флешносів з маркуваннями Transcend 1GB, SP Silicon Pawer 16GB, Goodram 16 GB, Goodram 64 GB; Kingston 8GB, Kingston 32GB; Гроші кошти в сумі 10000 (десять тисяч гривень) купюрами номіналом 500 гривень в кількості 16 штук та 2 купюри номіналом 1000 гривень; Пристрій для куріння з офольгованою горловиною з нашаруванням речовини темного кольору; Паперовий згорток з подрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження; Поліетиленовий пакетик з нашаруванням порошкоподібної речовини білого кольору; Електронні ваги сріблястого кольору без маркування; Поліетиленовий пакетик з пазовим замком в якому знаходиться насіння рослини зі слів ОСОБА_10 , «Канабіс».

В ході обшуку органом досудового розслідування прийнято рішення про необхідність у вилучені вказаних речей та документів для забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, а також з`ясування об`єктивної істини по справі, в результаті чого вони були вилучені. Вказані речі та сліди будуть використані під час проведення експертиз допитів свідків та інших слідчих та процесуальних діях.

30.04.2025 вищевказані виявлені та вилучені речі, документи визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

01.05.2025 прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме: Мобільний телефони марки Redmi Note 9Pro сріблястого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 модель M2003J6B2G з сімкарткою оператора Лайфссел НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Поліетиленові пакетики з разовими замками; Пристрій для подрібнення рослинної речовини із залишками речовини рослинного походження зеленого кольору; 3 жорсткі диски з маркуванням ADATA SU635 model ASU6355SS-240GQ, MERCURY Electra OWCSSD7E6G24, Intel model SSDSC2BF240AUH та 6 флешносів з маркуваннями Transcend 1GB, SP Silicon Pawer 16GB, Goodram 16 GB, Goodram 64 GB; Kingston 8GB, Kingston 32GB; Гроші кошти в сумі 10000 (десять тисяч гривень) купюрами номіналом 500 гривень в кількості 16 штук та 2 купюри номіналом 1000 гривень; Пристрій для куріння з офольгованою горловиною з нашаруванням речовини темного кольору; Паперовий згорток з подрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження; Поліетиленовий пакетик з нашаруванням порошкоподібної речовини білого кольору; Електронні ваги сріблястого кольору без маркування; Поліетиленовий пакетик з пазовим замком в якому знаходиться насіння рослини зі слів ОСОБА_10 , «Канабіс».

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор вказав на те, що з метою забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, з`ясування об`єктивної істини по справі, а також проведення оглядів, призначення та проведення ряду криміналістичних експертиз за вилученими в ході обшуку речами та предметами, що вже визнані речовими доказами, а також допитів свідків та проведення інших слідчих та процесуальних дій, орган досудового розслідування та процесуальний керівник вважають за необхідне накласти арешт на вищевказані речові докази.

12.05.2025 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора про арешт майна, подане в межах кримінального провадження № 0000759 від 25.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України та накладено арешт на вище зазначене майно, яке вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки дана ухвала оскаржена власником майна ОСОБА_6 , тільки в частині накладення арешту на гроші кошти в сумі 10000 (десять тисяч гривень) купюрами номіналом 500 гривень в кількості 16 штук та 2 купюри номіналом 1000 гривень, тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах вимог поданої апеляційної скарги, а щодо іншого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження за №0000759 від 25.06.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК Українита накладаючи арешт на гроші кошти в сумі 10000 (десять тисяч гривень) купюрами номіналом 500 гривень в кількості 16 штук та 2 купюри номіналом 1000 гривень,слідчий суддя встановив, що грошові кошти можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

За таких обставин з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення або відчуження вилученого в ході обшуку майна, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, досліджені матеріали судового провадження, вислухано доводи прокурора в підтримку поданого клопотання, заперечення власника майна та його представника щодо його задоволення, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, а також обставини кримінального провадження №0000759 від 25.06.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, та відношення до нього вказаного майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, а також постановою старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 від 30.04.2025 вищевказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні /а.с. 55-57/, оскільки майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Твердження апелянта про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали твердження апелянта, що слідчим суддею під час розгляду питання щодо арешту грошових коштів не здійснено належної перевірки та не обґрунтовано правову підставу і мету такого арешту, не перевірено законність походження коштів, вилучених у скаржника та її сина, ОСОБА_9 , під час обшуку, що було проведено 30.04.2025, такі твердження мають бути перевірені органом досудового розслідування, під час розслідування кримінального провадження №0000759 від 25.06.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4