Справа № 442/4941/25
Провадження № 1-кп/442/326/2025
УХВАЛА

Іменем України

03 вересня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000869 від 04.09.2024 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання у ДУ „ДВК № 40, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 - ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України;

учасники справи: прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисники: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

суд

встановив:

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000869 від 04.09.2024, згідно з яким ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 - ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою судді від 30.06.2025 у справі призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Таке підтримав з огляду на зазначені в ньому обставини.

Обвинувачений та захисник просили в задоволенні клопотання відмовити, оскільки такий є передчасним.

Прокурор клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27-ч.3 ст.307 КК України.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 12.05.2021 ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за ч.4 ст.70, ч.3 ст.185 КК України до 4 років 3 місяців позбавленні волі, термін якого спливає 09.10.2025.

24.06.2025 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000869 від 04.09.2024 відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27-ч.3 ст.307 КК України та такий скеровано для розгляду по суті.

На даний час, з урахуванням стадії судового провадження, сторона обвинувачення приходить до переконання про наявність ризиків, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 .

Зокрема, ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується тим, що у разі визнання винуватим, ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинені ним діяння, може спонукати останнього перебуваючи на волі ухилитися (змінити місце проживання) від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання. Водночас, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.; неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177КПК України незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Цей ризик обґрунтовується тим, що обвинувачений вчиняючи вказане кримінальне правопорушення, діяв усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання; офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, тому перебуваючи за місцем мешкання може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок інкримінованих ОСОБА_3 дій, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується останній відноситься до категорії особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, вчинено умисно, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, а тому жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти вище зазначеним ризикам.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, обвинуваченого та його захисника, які просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, суд вважає за доцільне обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, виходячи з наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27-ч.3 ст.307 КК України.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 12.05.2021 ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за ч.4 ст.70, ч.3 ст.185 КК України до 4 років 3 місяців позбавленні волі, термін якого спливає 09.10.2025.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 статті 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зі ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, а також бере до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали. Щодо наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків щодо обвинуваченого суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Суд вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 та суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, що оцінені в тому числі в сукупності з даними про особу обвинуваченого; можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

В даний час завершити розгляд кримінального провадження неможливо.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27- ч. 3 ст. 307 КК України, що є особливо тяжким злочином, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 194, 200 КПК України, суд

постановив:

клопотання задоволити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 02.11.2025 включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення обвинуваченого.

Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, особою, що перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення йому ухвали.

Повний текст ухвали складено 03.09.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1