ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/255/25

1-кп/609/59/2025

29 квітня 2025 року

Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Шумськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 12 лютого 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, непрацюючого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, вдівця, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2025 року із Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури до Шумського районного суду Тернопільської області надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № №0000063 від 12 лютого 2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022р., затвердженого Законом України від 24.02.2022р. № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022р. строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

В подальшому, дію воєнного стану було неодноразово продовжено, який триває і на даний час. Зокрема, 15.01.2025р. Президент України підписав Закон України про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 4220-ІХ від 15.01.2025р., відповідно до якого дію воєнного стану продовжено до 14.05.2025р..

Таким чином, ОСОБА_3 володів інформацією про те, що в Україні, відповідно до вищевказаних нормативно - правових актів введено воєнний стан.

Так, 03 лютого 2025 року, близько 12 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , перебував в гаражному приміщенні, що знаходиться по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_3 , де в ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, 03 лютого 2025 року, близько 12 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що його дії є таємними для інших осіб, шляхом вільного доступу із полиці, що знаходилася у гаражному приміщенні розташованому по АДРЕСА_2 , викрав новий автомобільний акумулятор марки «Rocket SMF 125D31L» ємкістю 100 А, що належить ОСОБА_5 , після чого виніс його із гаража та заховав на вулиці у кущах, маючи можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4300 (чотири тисячі триста) гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 04 лютого 2025 року, близько 10 год. 30 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , перебував в гаражному приміщенні, що знаходиться по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 , де у ОСОБА_3 повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, 04 лютого 2025 року, близько 10 год. 30 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що його дії є таємними для інших осіб, шляхом вільного доступу, із полиці, що знаходиться у гаражному приміщенні по АДРЕСА_2 , викрав грошові кошти в сумі 6000 (шість тисяч) гривень, що належать ОСОБА_5 , після чого покинув місце вчинення злочину, маючи можливість розпорядитись викраденими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 6000 (шість тисяч) гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 05.02.2025р. близько 13 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , перебував в гаражному приміщенні, що знаходиться по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 , де у ОСОБА_3 повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, 05.02.2025р. близько 13 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи у гаражному приміщенні, що по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що його дії є таємними для інших осіб, шляхом вільного доступу, із полиці, викрав новий акумулятор автомобільний марки «TURBOMAX Asia 95 А» ємкістю 95 А, що належить ОСОБА_5 , після чого виніс його із приміщення та заховав, маючи можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень.

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, 06.02.2025р. близько 14 години (точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було) ОСОБА_3 , перебував в гаражному приміщенні, що знаходиться по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 , де у ОСОБА_3 повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, 06 лютого 2025 року близько 14 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що його дії є таємними для інших осіб, шляхом вільного доступу, із шухляди, що знаходиться у гаражному приміщенні,що по АДРЕСА_2 , викрав грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, що належать ОСОБА_5 , після чого, покинув місце вчинення злочину, маючи можливість розпорядитись викраденими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5000 (п`ять тисяч триста) гривень.

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, 07 лютого 2025 року, близько 16 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , перебував в гаражному приміщенні, що по АДРЕСА_2 , де в останнього повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, 07 лютого 2025 року близько 16 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що його дії є таємними для інших осіб, шляхом вільного доступу, із полиці, що знаходиться у гаражному приміщенні, що по АДРЕСА_2 , викрав акумулятор автомобільний марки 6СТ-105 FORSE ємкістю 105 А, після чого, покинув місце вчинення злочину, маючи можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4 300 (чотири тисячі триста) гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 08 лютого 2025 року, близько 11 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_3 , перебував в гаражному приміщенні, що по АДРЕСА_2 , де в останнього повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, 08 лютого 2025 року близько 11 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що його дії є таємними для інших осіб, шляхом вільного доступу, із шухляди, що знаходиться у гаражному приміщенні, що по АДРЕСА_2 , викрав грошові кошти в сумі 100 доларів США, що в перерахунку на Національну валюту України становить 4 150 (чотири тисячі п`ятсот) гривень, що належать ОСОБА_5 , після чого, покинув місце вчинення злочину, маючи можливість розпорядитись викраденими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4 150 (чотири тисячі сто п`ятдесят) гривень.

Загальна сума завданих ОСОБА_3 ОСОБА_5 збитків становить 28 250 (двадцять вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся. Вказав, що перебуваючи на тимчасових підробітках в гаражному приміщенні ОСОБА_6 у нього виник умисел на викрадення майна у зв`язку із складним матеріальним становищем. На даний час з потерпілим примирився, шкоду відшкодував у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_5 , у судовому засіданні не заперечив проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, шкода йому відшкодована у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, об`єктивні обставини кримінального провадження, особу винного, те, що він відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, його вік, думку потерпілого, відсутність майнових претензій до обвинуваченого, повне відшкодування шкоди, посередню характеристику та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне та повне відшкодування завданої шкоди. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

При цьому суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Підстав для застосування ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає

Разом з тим, з врахуванням пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу, негативного відношення до вчиненого ним кримінального правопорушення, повного відшкодування шкоди та критичної оцінки своїх дій, суд вважає за можливе, на підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені ст.76 КК України обов`язки, що дозволить здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого.

На думку суду, таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

В ході досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування - відсутні.

Речові докази - відсутні.

Одночасно, враховуючи подане клопотання прокурора, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше шістдесяти днів, тобто до 25 червня 2025 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 349, 373, 374, КПК України суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання застосованого до ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року. Продовжити покладені на ОСОБА_3 такі обов`язки: не відлучатися із Кременецького району Тернопільсько області без дозволу слідчого, прокурора або суду; в разі зміни постійного місця проживання повідомити про це слідчого, прокурора чи суд.

Строк дії покладених на ОСОБА_3 обов`язків встановити до набрання вироком законної сили, але не більше шістдесяти днів, тобто до 25 червня 2025 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Відповідно до п.15 ст.615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Учасникам судового провадження вручається повний текст вироку в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1