Справа № 304/116/25 Провадження № 1-кс/304/459/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дерев`яний Двір» адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_4 у розгляді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна,

У С Т А Н О В И Л А:

На розгляді в слідчого судді Перечинському районному суді Закарпатської області ОСОБА_4 знаходиться клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , подане на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000023 від 16 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-1 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

25 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дерев`яний Двір» адвокат ОСОБА_3 подав заяву про відвід слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_4 у розгляді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Ключовим аргументом, яким мотивована заява, є те, що слідчим суддею ОСОБА_4 всупереч положення ч. 6 ст. 174 КПК України не постановлено ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання. Так, подане 27 березня 2025 року клопотання про арешт тимчасово вилученого майна було призначено до розгляду лише на 25 квітня 2025 року. Враховуючи викладене, з вини слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_4 не постановлено ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна протягом сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, що має наслідком повернення ТОВ «Дер`евяний двір» вилучених обрізних пиломатеріалів.

На підставі викладеного вважає, що слідчий суддя ОСОБА_4 прямо заінтересований у результаті розгляду цієї справи, а тому просить заяву про відвід задовольнити.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явилися, хоча про час та місце проведення розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку, що не перешкоджає проведенню судового розгляду відповідно до змісту статті 81 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, які мають значення для вирішення питання про відвід, дійшов до такого висновку.

Так, підстави для відводу судді в кримінальному провадженні чітко визначені та передбачені ст. 75 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь в кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як видно із приписів частин 1, 2 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Фактично відвід, заявлений представником заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дерев`яний Двір» адвокатом ОСОБА_3 , ґрунтується на тому, що слідчий суддя ОСОБА_4 порушив процесуальні строки розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, що є порушенням процесуального законодавства. Вказує, що зазначене викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності слідчого судді ОСОБА_4 під час розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості в судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами.

Таким чином, визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді у вказаному кримінальному провадженні, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

З огляду на зазначене, ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції.

Крім цього, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо в заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Також, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

При цьому, в ході розгляду цієї заяви про відвід, передбачених положеннями ст. 75 КПК України, підстав та обставин, за яких слідчий суддя ОСОБА_4 не може брати участь в розгляді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчим суддею не встановлено.

Аргумент адвоката ОСОБА_3 , що слідчий суддя ОСОБА_4 порушив процесуальні строки розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, сам по собі за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість судді в результатах розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, на переконання слідчого судді, не може бути достатньою підставою для сумнівів у неупередженості судді.

При цьому, заявником не подано будь-яких доказів упередженості судді ОСОБА_4 .

Таким чином, підстави для задоволення заяви про відвід судді відсутні, оскільки не містить належних та достатніх даних необ`єктивності, упередженості або особистої зацікавленості судді, заявником викладено лише суб`єктивні твердження та припущення.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 369-372, 309 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні заяви представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дерев`яний Двір» адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_4 у розгляді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1