Справа № 479/1509/24
Провадження № 1-кп/474/50/25
ВИРОК

Іменем України

08.05.25р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене 27.08.2022р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця смт Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні трьох малолітніх дітей, місце реєстрації та фактичного місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

встановив:

25.08.2024р., близько 19 год., ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували на березі ставка, розташованого по вул. Василя Стуса, с. Криве Озеро Друге Кривоозерської ТГ Первомайського району Миколаївської області, де відпочивали.

В цей час між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт. В ході конфлікту у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, умисно завдав один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи ОСОБА_4 .

Внаслідок умисно завданого удару ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, як те, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я.

Встановлене у судовому засіданні обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: заподіяння умисного середнього тяжкості тілесного ушкодження, тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд вважає, що вказана кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, так як повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

23.09.2023р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним інкримінованого йому злочину, а 14.11.2024р. вручено копію обвинувального акту та реєстр матеріалів дізнання.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 зазначив, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведення належними та допустимими доказами, а тому просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1122 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі із звільненням обвинуваченого від подальшого відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків визначених п.п. 1, 2, ч. 1 п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Також просив залишити в матеріалах кримінального провадження документи.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав повністю та зазначив про своє розкаяння у вчиненому, оскільки усвідомлює, що вчинив не правильно, не мав права бити потерпілого.

Так, обвинувачений надав суду показання, що 27.08.2024р. о другій половині дня він разом з потерпілим перебували на березі ставка, розташованого, с. Криве Озеро Друге, де відпочивали та вживали алкогольні напої. В цей час між ними виникла суперечка, через те що потерпілий назвав його СЗЧ, в ході якої він наніс один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи потерпілого. Також обвинувачений зазначив, що добровільно сплатив 23 000 грн. витрат понесених лікарнями на лікування потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_4 надав суду покази, що 25.08.2024р. о 19 год. він разом з обвинуваченим відпочивали на березі ставка, розташованого с. Криве Озеро Друге, де відпочивали та вживали алкогольні напої. Потім між обвинуваченим та ОСОБА_6 виникла суперечка, в ході якої вони між собою боролися та билися, на що потерпілий зробив, їм зауваження, однак обвинуваченого не ображав. Після вказаного обвинувачений наніс потерпілому один удав кулаком в область нижньої щелепи, від якого вона зламалася в двох місцях. Просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Крім того, винна обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- висновком експерта № 319-М від 18.09.2024р. згідно якого, у ОСОБА_4 виявлено: перелом нижньої щелепи. Дане тілесне ушкодження могло утворитися 25.08.2024р. від дії тупого твердого предмету (не менше як від одного удару ногою, рукою і т.п.);

- висновком експерта № 339-М від 09.10.2024р. згідно якого, у ОСОБА_4 виявлено: перелом нижньої щелепи. Дане тілесне ушкодження могло утворитися 25.08.2024р. від дії тупого твердого предмету (не менше як від одного удару ногою, рукою і т.п.).

Судом також досліджено матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме:

- вимогу про судимість № 43-28082024/48017 станом на 28.08.2024р., згідно якої обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався;

- довідку Первомайського районного сектору № 1 Філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях № 29/17/1156-24 від 29.08.2024р., згідно з якою обвинувачений станом на 29.08.2024р. на обліку не перебуває;

- довідку про склад сім`ї № 29.17-07/17-1281 від 28.08.2024р. та характеристику № 17-07/17-1282 від 28.08.2024р., виданих старостою Кривоозерського старостинського округу Кривоозерської селищної ради ОСОБА_7 , згідно яких обвинувачений зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 разом з: дружиною: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньками: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За місцем проживання характеризується позитивно;

- довідку Комунального некомерційного підприємства Кривоозерська багатопрофільна лікарня Кривоозерської селищної ради № 620/01-27 від 28.08.2024р., згідно якої обвинувачений у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває;

- довідку ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1711 від 30.08.2024р., згідно якої обвинувачений перебуває на обліку.

Згідно досудової доповіді від 07.05.2025р., підготовленої Первомайським районним сектором № 1 Філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ризик вчинення повторного останнім кримінального правопорушення - середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб - середній. Виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі.

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 : щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 : відсутні.

Перевірив та оцінив докази в їх сукупності з метою встановлення обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ наданий сторонами з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає вказані докази достатніми та такими, що повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_5 в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, кваліфікуючи його дії за ч. 1 ст. 122 КК України. При цьому, суд вважає, що між умисними діями обвинуваченого та тілесними ушкодженнями потерпілого, які були виявлені судовим експертом, існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує вчинення ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні трьох малолітніх дітей, позитивно характеризується по місцю проживання, соціальні зв`язки обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання та відсутність які обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення та його наслідків і приходить до висновку про призначення покарання у виді обмеження волі, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КК України із звільненням обвинуваченого від подальшого відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків визначених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо цивільного позову заявленого потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 11 080 грн. 84 коп., моральної шкоди в сумі 55 000 грн. 00 коп. та 1 500 грн. 00 клоп. витрат на правову допомогу, слід зазначити таке.

Під час судового розгляду потерпілий підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Обвинувачений визнав позов в частині матеріальної шкоди в сумі 11 080 грн. 84 коп. та моральної шкоди в сумі 20 000 грн. 00 коп., в решті позовних вимог заперечив щодо задоволення цивільного позову. Прокурор просив задовольнити цивільний позов частково.

В цивільному позові потерпілий ОСОБА_4 , посилаючись на приписи ст.ст. 127, 128 КПК України та ст. 1167 ЦК України вказує, що кримінальним правопорушенням йому заподіяно матеріальної шкоди, оскільки він був змушений проходити лікування та їздити до м. Одеси для проведення оперативного втручання, з метою встановлення у нижню щелепу титанових пластин з гвинтами, де йому видалили зуб, в зв`язку з чим поніс матеріальні витрати в розмірі 11 080 грн. 84 коп., що підтверджується наданими до позовної заяви доказами.

Частиною 1 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Оскільки обвинувачений в цій частині матеріальної шкоди визнав позов та обставини, які зазначені потерпілим на їх обґрунтування, враховуючи приписи ст. 128 КПК України та ст. 82 ЦПК України, вимога потерпілого про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 11 080 грн. 84 коп. підлягає задоволенню.

Стосовно моральної шкоди у позові зазначено, що остання полягає у фізичних болях та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з спричиненням йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . З вини останнього, він тривалий час відчував сильний біль, який наразі і надалі продовжує його турбувати, а його здоров`я значно погіршилося. Не дивлячись на те, що з моменту нанесення йому тілесних ушкоджень пройшов певний період часу, він все ще перебуває в постійному стресі від того, що у нього залишились наслідки від травми, зокрема постійний дискомфорт у зв`язку з видаленням, заміною та лікуванням його зубів. Саме від раптового зухвалого нападу відповідача, позивач не зміг зреагувати на його дії, та не зрозумів того, що з ним сталося. Отримавши удар, він злякався за своє життя. Він пережив надзвичайно сильний емоційний шок, а сама картина нападу до теперішнього часу стоїть у нього перед очима. Після того, що сталося він переживати за своє життя, постійно відчувати тривогу та неспокій, особливо у вечірній та нічний час. З моменту побиття він втратив нормальний сон, оскільки тривалий час не може заснути, а заснувши-прокидається через кожну хвилину з тривогою та від жахів, що йому постійно сняться. Він втратив апетит через переживання та спогади нападу, втратив гарний настрій отримавши натомість постійну емоційну напругу, нервозність і дратівливість у спілкуванні з рідними та знайомими. В зв`язку з тим, що у нього пошкоджена щелепа, він зазнав крім надзвичайно сильного фізичного болю, ще і великі труднощі із задоволенням своєї нагальної біологічної потреби харчуватися, так як це було неможливо, у зв`язку з чим він постійно відчував сильний біль у шлунку.

Розмір моральної шкоди потерпілий визначав виходячи з характеру та обсягу фізичних, душевних, психологічних страждань, характеру немайнових втрат.

В судовому засіданні потерпілий підтримав цивільний позов в цій частині однак не зміг докладно пояснити щодо заподіяної йому моральної шкоди та вказав лише, що вона полягала у пережитому болі, неможливості певний час нормально їсти та пити, втрати сну через біль та необхідності до цього часу приймати знеболювальне. Водночас ні до позовної заяви, ні під час судового розгляду потерпілий не надав суду жодних доказів на підтвердження обставин на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.ч. 3 та 4. ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує ступінь та форму вини обвинуваченого, характер психологічного стресу та душевних страждань, які потерпілий пережив, зусилля, які йому необхідно докласти для відновлення своєї нормальної та здорової життєдіяльності, характер та тривалість вимушених змін в його житті, зумовлені вказаною подією, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн. 00 коп.

Також потерпілим ОСОБА_4 заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у даному кримінальному провадженні в сумі 1 500 грн. 00 коп.

Вирішуючи позовні вимоги в цій частині суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються з витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов'язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Між позивачем ОСОБА_4 та адвокат кою ОСОБА_12 було укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 28 від 28.10.2024р., умовами яких передбачено, що розмір гонорару за цим договором становить 1 500 грн. 00 коп.

На підтвердження виконання договору про надання правової допомоги № 28 від 28.10.2024р. в матеріалах справи міститься квитанція № 0.0..1 про перерахування потерпілим ОСОБА_4 адвокатці ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 1 500 грн. 00 коп.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується постановами Верховного суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визнання розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в статті 626 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції України.

Дана позиція викладена в додатковій постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.06.2022р. у справі №873/244/21.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500 грн. 00 коп.

З огляду на те, що на стадіях досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався запобіжний захід, а також відсутність відповідних клопотань зі сторони обвинувачення, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили не застосовувати щодо обвинуваченого запобіжного заходу.

На підставі ст. 100 КПК України документи по кримінальному провадженню, а саме: виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3315 та № 791 ОСОБА_4 , 1980р.н., підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 100, 128-129, 368-376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку - 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в сумі 11 080 (одинадцять тисяч вісімдесят) грн. 84 коп., моральну шкоду в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Документи по кримінальному провадженню, а саме: виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3315 та № 791 ОСОБА_4 , 1980р.н., - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1