Провадження № 1-в/947/210/25
УХВАЛА

30.06.2025 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження в суді першої інстанції одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання начальника Центрального РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, щодо засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Київського районного суду м.Одеси від 20.04.2023 за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (Вісімсот п`ятдесят) грн., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Центрального РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Київського районного суду м.Одеси від 20.04.2023 у виді штрафу.

Своє клопотання начальник органу виконання покарання мотивує тим, що вирок Київського районного суду м.Одеси від 20.04.2023 набрав законної сили 22.05.2023. На виконання до Центрального РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях вирок надійшов та прийнятий на виконання 29.06.2023. Відповідно до ч.1 ст.26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це орган пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

12.07.2023 року до Київського районного суду м.Одеси було направлено подання для вирішення питання в порядку ч.3 ст.26 КВК України (в редакції 29.06.2023 року) про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі.

25.07.2023 ухвалою Київського районного суду м Одеси подання органу пробації було задоволено, та ОСОБА_3 була встановлена розстрочка виплати суми штрафу у розмірі 850 грн. на десять місяців із щомісячними платежами у розмірі по 85 грн., починаючи із серпня 2023 року.

У зв`язку із тим, що за викликами ОСОБА_3 не з`являвся 11.07.2023 було здійснено перевірку за місцем проживання вказаному у вироку суду. В ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_3 за вказаною у вироку адресою не проживає і ніколи не проживав.

Органом пробації 02.10.2023 та 25.10.2023 на підставі ст.26 КВК України, направлялися до Київського районного суду м.Одеса подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі. У задоволенні подань Київським районним судом м.Одеси було відмовлено, у зв`язку із відсутністю інформації щодо місця знаходження засудженого.

20.12.2023 до ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області були скеровані матеріали стосовно ОСОБА_3 для вирішення питання про притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді штрафу.

Згідно повідомлення ВП №1 від 29.12.2023 у відкритті кримінального провадження відмовлено, оскільки в діях ОСОБА_3 не встановлено прямого умислу, який є ознакою суб`єктивної сторони, а так і відсутній склад кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 389 КК України.

Згідно повідомлень від органів державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївській області, в Автономній республіці Крим та міста Севастополя Управління державної реєстрації Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відомості щодо реєстрації факту смерті ОСОБА_3 відсутні.

Автор подання, посилається також на ч.1 ст.80 КК України, згідно якої якщо, з дня набрання чинності обвинувальним вироком, його не було виконано в строки, визначені цією нормою, уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про звільнення засудженого від відбування покарання. Особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Тому, на думку автора подання, він підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор, приймаючи участь в судовому засіданні, заперечив проти задоволення подання, оскільки для цього відсутні законні підстави.

Представник відділу пробації та засуджений в судове засідання не прибули, завчасно повідомлені про судове засідання, клопотань не надали, тому подання розглянуто відповідно до ст.ст.324, 539 КПК України без їх участі.

Суд, вивчивши подання та додані до нього матеріали, дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частині першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання (правовий висновок, викладений у постанові ВС України від 24 грудня 2015 року у справі № 5-324кс15).

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України.

Отже, роблячи висновок про ухилення засудженої особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до приписів статті 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень статті 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину.

Разом з тим, орган пробації, звертаючись до суду з поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, не надав до суду матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 та відомості з інформаційного центру МВС України про судимість ОСОБА_3 після його засудження 20.04.2023 Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.162 КК України по день звернення органу пробації до суду з відповідним поданням (24.06.2025).

Ці відомості мають значення при обчисленні строків давності виконання обвинувального вироку, встановлення або відсутності юридичних підстав для зупинення чи переривання перебігу строків. Без таких відомостей правильно розглянути подання не виявляється можливим. В десятиденний термін суд не має можливості самостійно витребувати такі відомості.

Обов`язок належної підготовки матеріалів перед направленням їх до суду покладається на ініціатора подання. Отже, в задоволенні подання, за відсутністю відомостей про судимість, необхідно відмовити.

Керуючись ст.539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити з задоволені подання начальника Центрального РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Київського районного суду м.Одеси від 20.04.2023 у виді штрафу.

Копію ухвали направити до Центрального РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях для відома.

Роз`яснити, що орган пробації не позбавлений права повторного звернення до суду з аналогічним поданням в порядку, передбаченим КВК України та КПК України.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя ОСОБА_1