УХВАЛА

08.09.2025 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 , який здійснює розгляд кримінального провадження №0000317 від 14.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.109, ч.3 ст.109, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2, ч.1 ст.161 КК України, справа за обліком суду №947/33675/23,

за участю сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 25.08.2025 на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України подав письмову заяву про відвід судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 , оскільки вважає, що існують інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.

В обґрунтування відводу обвинувачений ОСОБА_3 в своїй заяві, між іншим, зазначив, що в провадженні судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 знаходиться на розгляді кримінальна справа №947/33675/23 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.109, ч.3 ст.109, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2, ч.1 ст.161 КК України.

30.07.2025 обвинуваченим ОСОБА_3 були подані до Київського районного суду м.Одеси кілька клопотань: про негайне звільнення ОСОБА_3 з під варти, про повернення обвинувального акту прокурору та про закриття провадження у справі в порядку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 284 КПК України.

Клопотання були зареєстровані в діловодстві Київського районного суду м.Одеси 31.07.2025. Судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 було призначено на 31.07.2025 о 10:30 год.

Тобто, на думку обвинуваченого ОСОБА_3 , суддя ОСОБА_4 мав достатньо часу для ознайомлення з поданими клопотаннями та прийняття обґрунтованого та законного рішення.

Разом з тим, як зазначає обвинувачений ОСОБА_3 у заяві про відвід, суддя ОСОБА_4 ухилився від виконання своїх обов`язків та вирішив не розглядати ці клопотання.

Вказана бездіяльність судді ОСОБА_4 , на думку обвинуваченого, призвела до порушення його прав, через що він продовжує утримуватися під вартою, що викликає обґрунтовані сумніви в неупередженості судді ОСОБА_4 , що є підставою для його відводу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав доводи, викладені ним в заяві, та додатково зазначив, що окрім вказаних в письмовій заяві про відвід доводів, суддя ОСОБА_4 також не розглянув й інші раніше подані обвинуваченим клопотання, у т.ч. про закриття кримінального провадження та про недопустимість доказів, що також свідчить про упередженість судді ОСОБА_4 .

Далі обвинувачений зазначив, що суддя ОСОБА_4 прийняв рішення про продовження розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого, що перешкоджає реалізації прав обвинуваченого на захист, оскільки він не знає, що відбувається в судових засіданнях, які рішення приймаються тощо.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 наголосив, що за його заявою про кримінальне правопорушення Офісом Генерального прокурора та Одеською обласною прокуратурою були внесені відомості до ЄРДР щодо судді ОСОБА_4 та досудові розслідування тривають.

До того ж, ним, обвинуваченим ОСОБА_3 , через численні порушення присяги судді, самоусунення від виконання обов`язків по відправленню правосуддя, у т.ч. за викладеними вище фактами бездіяльності, була подана скарга до ВРП на суддю ОСОБА_4 .

Тому, вказані вище доводи у сукупності, на думку обвинуваченого, є підставою для відводу судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, що перебуває у нього в провадженні.

На підтвердження викладених доводів обвинувачений надав копії документів.

Адвокат ОСОБА_5 підтримала доводи обвинуваченого та просила заяву про відвід задовольнити.

Згідно ч.3 ст.81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення.

Суддя ОСОБА_4 , сповіщений про судове засідання, в судове засідання не з`явився, будь-яких пояснень стосовно відводу не надав, але надав копію ухвали суду під його головуванням від 31.07.2025 про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого від 30.07.2025 про негайне звільнення того з під варти і про задоволення клопотання прокурора про продовження строків дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Прокурор, будучи належним чином сповіщений про судове засідання, в суд не прибув, його явку обов`язковою суд не визнавав, а тому відвід розглянуто без участі прокурора.

Разом з тим, прокурор ОСОБА_6 надав письмові заперечення щодо заявленого відводу, в яких зазначив, що законних підстав для задоволення відводу немає.

Зокрема, прокурор зазначив, що 30.07.2025 року обвинуваченим до Київського районного суду м.Одеси були подані клопотання про негайне звільнення обвинуваченого з під варти, про повернення обвинувального акту прокурору та про закриття провадження в порядку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 284 КПК України.

У судовому засіданні 31.07.2025 за участі адвокат ОСОБА_7 в порядку ст.331 КПК України було терміново розглянуто клопотання обвинуваченого про негайне звільнення того з під варти та клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою.

Так, судом ухвалено продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 29.09.2025, а у задоволенні клопотання обвинуваченого про скасування запобіжного заходу, а саме звільнення з під варти - відмовлено.

Далі прокурор у письмових запереченнях зазначив, що інше клопотання про повернення обвинувального акта прокурору та про закриття провадження в порядку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 284 КПК України, не розглядалось у зв`язку із тим, що наразі судом не розглянуто інше клопотання захисту про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки захисником заявлено клопотання про надання часу для ознайомлення з ним та узгодження правової позиції та для підготовки виступу.

В завершення прокурор зазначив, що суддя ОСОБА_4 не допускав будь-яких порушень жодних процедурних аспектів визначених кримінальним процесуальним законодавством, що могли б викликати сумніви у його неупередженості. А тому прокурор вважає, що заява про відвід судді ОСОБА_4 є надуманою, безпідставною та не підлягає задоволенню.

Суд, вивчивши доводи заявленого відводу, дослідивши надані сторонами документи, вислухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_5 , дійшов висновку про те, що заява про відвід судді ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки законних підстав, передбачених ст.ст.75 і 76 КПК України для відводу судді не вбачається.

Зокрема, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 в обґрунтування підстави для відводу судді про те, що суддя ОСОБА_4 не розглянув клопотання обвинуваченого про скасування запобіжного заходу і негайне звільнення його з під варти, спростовується судовим рішенням від 31.07.2025, з якої вбачається, що наведене клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 було розглянуто по суті.

Доводи обвинуваченого в обґрунтування підстави для відводу судді про те, що за заявами ОСОБА_3 Офісом Генерального прокурора та Одеською обласною прокуратурою на виконання ухвал слідчих суддів внесені відомості до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень суддею Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 , також не є законною підставою для відводу судді, оскільки в рамках досудових розслідувань суддя ОСОБА_4 від посади не відсторонений, підозра йому не повідомлена, обвинувальний акт до суду не спрямований, й як наслідок - відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, яке б встановлювало вчинення цим суддею злочинів.

При цьому слід зазначити, що висловлення незадоволення рішеннями суддів шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених ст.ст.126, 129 Конституції України (ухвала ВАКС від 17.05.2022 у справі №991/1565/22, провадження №1-кс/991/1587/22).

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 в обґрунтування підстави для відводу судді про те, що ним подана скарга до ВРП на суддю ОСОБА_4 , також не свідчить про наявність підстав для відводу судді ОСОБА_4 , оскільки вказана установа на даний час не ухвалила рішення про наявність в діях чи бездіяльності даного судді ознак дисциплінарного проступку.

Твердження обвинуваченого в обґрунтування підстави для відводу судді про те, що суддя ОСОБА_4 перешкоджає участі обвинуваченого ОСОБА_8 в судових засіданнях, що порушує його права, також не свідчить про наявність підстав для відводу судді ОСОБА_4 , оскільки видалення з зали судового засідання обвинуваченого є процесуальним заходом реагування у випадку порушення порядку в судовому засіданні.

У даному випадку право на захист обвинуваченого ОСОБА_3 реалізовано через участь в судових засіданнях його захисника.

Отже, усі доводи обвинуваченого ОСОБА_3 на обґрунтування підстави для відводу судді зводяться до незгоди обвинуваченого з діями, бездіяльності судді стосовно організації процесу з розгляду кримінального провадження та прийнятими судовими рішеннями не тільки суддею ОСОБА_4 , а й суду апеляційної інстанції.

Суд звертає увагу сторони захисту також на те, що суд першої інстанції не уповноважений давати оцінку діям, бездіяльності судді того ж рівня, в провадженні якого перебуває справа. На такі доводи сторони вправі посилатися під час обґрунтування апеляційної чи касаційної скарг на судове рішення, яким закінчується провадження як в суді першої інстанції так і в суді другої інстанції.

У даному випадку, суд, розглядаючи заяву про відвід, надає оцінку лише наявності чи відсутності підстав для відводу судді.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у розгляді справи та підлягає відводу, якщо існують інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості.

Для того, щоб відвід судді був задоволений, необхідно довести наявність об`єктивних обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді під час розгляду конкретної справи.

Обвинуваченим не наведено, що суддею ОСОБА_4 під час розгляду кримінального провадження №0000317 від 14.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.109, ч.3 ст.109, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2, ч.1 ст.161 КК України, справа за обліком суду №947/33675/23, порушуються вимоги кримінального процесуального законодавства або демонструється якась зацікавленість чи упередженість.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.26 КПК України).

При вирішенні заяви про відвід, суд відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права. І

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів.

Згідно Рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

В своїх рішеннях ЄСПЛ також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно п.п.49, 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України», відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність

будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v.Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п.27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Тому, згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.75 КПК України об`єктивних обставин, що вказують на упередженість судді, в досліджуваній заяві про відвід не виявлено.

Суддя, слідчий суддя згідно ст.23 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом. Виходячи з низки процесуальних норм, суддя/слідчий суддя обмежений лише певними процесуальними вимогами, порядком і строками для розгляду тих чи інших клопотань, подань і є самостійним у прийнятті рішень щодо організації процесу відповідно до положень КПК України, враховуючи свій досвід, практичні навички, навантаження, розклад засідань, своєчасність передання йому в провадження нових матеріалів тощо.

Інші питання щодо законності, обґрунтованості і мотивації дій чи бездіяльності судді ОСОБА_4 та прийнятих під його головуванням судових рішень виходять за межі повноважень судді, який розглядає заяву про відвід, та відносяться до компетенції судів інших інстанцій та органів суддівського самоврядування.

При постановленні ухвали, суд також бере до уваги ч.ч.1, 6 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої, суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді, що узгоджується із висновками, викладеними в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 року у справі №9901/22/17.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти І України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Таким чином, за відсутності доведених об`єктивних або суб`єктивних причин, які б ставили під сумнів неупередженість судді ОСОБА_4 , заява про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-372, 81 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 .

Матеріали провадження по відводу передати судді ОСОБА_4 для долучення до матеріалів кримінального провадження №0000317 від 14.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.109, ч.3 ст.109, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2, ч.1 ст.161 КК України, справа за обліком суду №947/33675/23, яке перебуває в його провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1