ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2506/25 Справа № 215/6566/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалуТернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки положеннями процесуального закону не передбачено право суду вирішувати питання про звільнення від покарання у виді довічного позбавлення волі з підстав його невідповідності положенням Європейської конвенції чи Конституції України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та признасити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки вважає дане рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Зазначає, що на теперішній час існує низка судових рішень Європейського Суду з прав людини, якими встановлено, що існуюче в Україні покарання у виді довічного позбавлення волі суперечить ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ч. 1 ст. 3, 23, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 63 Конституції України. На виконання зазначених рішень Законом України № 2690, який набрав чинності 03.11.2022 року були внесені зміни до ст. 82 КК України та надано право особам, засудженим до довічного позбавлення волі на пом`якшення призначеного покарання шляхом заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому право засудженим до довічного позбавлення волі на умовно-дострокове звільнення в порушення рішення Конституційного Суду України від 16.09.2024 року так і не було надано. В тім і сам Закон України № 2690 перестав суперечити вимогам ст. 3 Конвенції лише 03.03.2023 року з введенням в дію Міністерством юстиції України відповідного механізму його застосування. На момент його засудження до покарання у виді довічного позбавлення волі був чинний закон, який порушував ст. 3 Конвенції та ч. 1 ст. 3, 23, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 63 Конституції України, оскільки не передбачав можливості звільнення засудженого до довічного позбавлення волі та позбавляв таку особу права знати з самого початку її засудження, що вона має зробити та через який період часу, щоб питання про її дострокове звільнення було розглянуто. На його думку, вирок, яким він був засуджений до позбавлення волі, не був виконаний у спосіб, який не суперечив би Конституції України (ч. 1 ст. 3, 23, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 63), та станом на день його звернення до суду з клопотанням минуло вже 12 років, а відтак встановлений положеннями ст. 80 КК України строк давності виконання обвинувального вироку вже минув. Він просив суд першої інстанції застосувати строк давності на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України та звільнити його від відбування покарання, однак суд проігнорував його клопотання та фактично розглянув питання, яке не має жодного відношення до його клопотання.

Заслухавши доповідача, доводи учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати в т.ч. питання:про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким; про звільнення від покарання за хворобою; про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Апеляційного суду м. Києва від 21.06.2012 року ОСОБА_8 засуджено за п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 , ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 194, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки положеннями процесуального закону не передбачено право суду вирішувати питання про звільнення від покарання у виді довічного позбавлення волі з підстав його невідповідності положенням Європейської конвенції чи Конституції України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 висновків суду не спростовують.

Посилання ОСОБА_8 на те, що вирок, яким його засуджено до довічного позбавлення волі не був виконаний у спосіб, який не суперечив би Конституції України (ч. 1 ст. 3, 23, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 63), та станом на день його звернення до суду з клопотанням минуло вже 12 років, а відтак встановлений положеннями ст. 80 КК України строк давності виконання обвинувального вироку вже минув, апеляційний суд не приймає, оскільки вирок суду набрав законної сили, а призначене судом покарання виконується відповідними органами.

Судом роз`яснено ОСОБА_8 , що на виконання відповідного рішення ЄСПЛ та рішення Конституційного Суду № 6-р(II)/2021 від 16.09.2021 року на цей час внесено зміни до ст.82 КК України і передбачено для засуджених можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: