Справа № 202/2629/25
Провадження № 1-кс/202/5112/2025
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2025 року слідчим суддею Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з вищою освітою, працевлаштованої на посаді заступника начальника управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Самарівської міської ради, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра надійшло вищезазначене клопотання, в якому слідчий зазначає, що підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останньою кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України. З метою забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, передбаченим п.п. 1-3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків чи інших осіб у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, просить застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 3028 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 6885672 гривень.

В судовому засіданні прокурор, вказавши на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, підтримав клопотання та просив застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу в розмірі 6885672 гривень.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки воно ґрунтується на припущеннях. Так, відомості про кримінальне провадження внесені до ЄРДР ще у лютому 2024 року, і з того часу ОСОБА_5 не вчиняла дій, направлених на переховування від органу досудового розслідування. Крім того, підозрювана є раніше не судимою особою, має родину, на її утриманні перебуває матір пенсійного віку, а цивільний чоловік є особою з інвалідністю. Також адвокат вказала про наявність висновків експертів, які спростовують матеріали кримінального провадження. З урахуванням наведеного, адвокат просила застосувати до підозрюваної запобіжний захід вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце мешкання у нічний період доби, який на думку захисника зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

Дослідивши клопотання та надані сторонами докази, вислухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 13.02.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 5 ст.191, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 09 липня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.5 ст.191 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, у особливо великому розмірі;

- ч.4 ст.191 КК України, тобто у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, у великих розмірах;

- ч.5 ст.191 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах;

- ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які виразились у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У клопотанні зазначено, що метою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_5 є забезпечення виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, слідчий суддя виходить з наступного.

Нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, у зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слідчим суддею встановлено, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, а також наявні в клопотанні докази, зокрема, протокол обшуку від 14.11.2024 року, протокол огляду від 26.02.2025, протоколи допиту свідків ОСОБА_8 від 14.11.2024 року, ОСОБА_9 від 20.05.2025 року, ОСОБА_10 від 20.05.2025 року, ОСОБА_11 від 20.05.2025 року, протокол допиту експерта ОСОБА_12 від 10.06.2025 року, документи, складені у процесі виконання будівельних робіт по об`єктам будівництва, які підписані ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , протоколи огляду об`єктів будівництва від 25.03.2025 року, від 01.04.2025 у ході проведення яких зафіксовані обсяги та якість виконаних робіт, висновки експертів судових будівельно-технічних експертиз №1-25 від 15.05.2025, №2-25 від 15.05.2025, №3-25 від 15.05.2025, №4-25 від 15.05.2025, документи, які підтверджують повноваження ОСОБА_5 та ОСОБА_13 під час виконання будівельних робіт за договорами №40 від 22.09.2023, №41 від 22.09.2023, №42 від 22.09.2023, №59 від 13.10.2023, №4 від 12.04.2024, №5 від 12.04.2023, №6 від 12.04.2024, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4,5 ст.191, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, оскільки з достатньою імовірністю підтверджують причетність особи до вчинення інкримінованих їй дій.

При цьому, слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Слідчим суддею враховуються обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим; дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 який має вищу освіту, одружений, має на утриманні дитину 2008 народження, місце реєстрації та місце мешкання, є фізичною особою-підприємцем.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1-3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, у своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Так, у своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання щодо існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, слідчий суддя враховує, що ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, тяжкість якого особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. При цьому, наявність у підозрюваної родини, місця реєстрації та роботи, не можуть в повній мірі нівелювати фактор втечі та запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Перевіряючи існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що станом на теперішній час триває досудове розслідування, в ході якого сторона обвинувачення продовжує встановлювати всі обставини кримінального провадження, збирати відповідні докази, а тому наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та про які органу досудового розслідування ще не відомо.

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 обізнана про способи зв`язку та місця проживання/перебування інших співучасників злочину, що з урахуванням її ролі у вчиненні кримінальних правопорушень, вказує на наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 може впливати на цих осіб, з метою розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, враховуючи, що під час ознайомлення з матеріалами клопотання та кримінального провадження, ОСОБА_5 стануть відомі анкетні дані свідків, слідчий суддя доходить до переконання, що підозрюваний, наділена потенційною можливістю незаконно впливати на них, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя бере до уваги те, ОСОБА_5 раніше не судима, однак даний час підозрюється в скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину проти власності, а також нетяжкого злочину у сфері службової діяльності, вчинених за попередньою змовою групою осіб, в умовах дії на території України воєнного стану.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх специфіку, та корисливий характер, а також особу ОСОБА_5 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених шляхом зловживання своїм службовим становищем, та отримувала дохід від своєї протиправної діяльності, слідчий суддя вважає, що наведене вказує на систематичний характер її протиправної поведінки та дає підстави вважати, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, визначеним п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК, що дає підстави слідчому судді застосувати до підозрюваного запобіжний захід.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваної має бути застосований такий запобіжний захід, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У даному випадку прокурором хоча і було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, проте зазначені у клопотанні доводи не дають підстав вважати, що належну поведінку підозрюваної неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, виходячи з мотивів та обґрунтування клопотання, оцінивши потреби досудового розслідування, з урахуванням права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним кодексом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутня.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначено в клопотанні, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, враховуючи особливості кримінальних правопорушень (місце, мету, спосіб, засоби вчинення, тощо) а також особу підозрюваної, особисте зобов`язання буде занадто м`яким запобіжним заходом та може не забезпечити достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 ..

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваної, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити її до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

При цьому, враховуючи наявність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків, що свідчить на користь останньої, є стримуючим фактором і може вважатися запорукою та певною гарантією для забезпечення належної процесуальної поведінки, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце мешкання цілодобово та з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на думку слідчого судді, буде слугувати завданням кримінального провадження, меті обрання запобіжного заходу, зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1-3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, й не буде надмірним тягарем у порушення прав підозрюваної.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на останню обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 179, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово, залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків необхідності отримання підозрюваною невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваної у житлі.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, та покласти на неї такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися за межі міста Самар без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, а також працівниками управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Самарівської міської ради, окрім участі в слідчих та процесуальних діях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом до 05 вересня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали направити на виконання до відділу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Контроль за виконання ухвали покласти на прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Повний текст ухвали оголошено о 14 годині 15 хвилин 11 липня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1