Справа № 185/4705/24
Провадження № 1-кп/191/236/24
У Х В А Л А

іменем України

02 вересня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в режимі відео конференції з власних технічних засобів та з приміщення Павлоградського міськрайонного суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.309 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 ч.1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.309 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 ч.1 ст. 263 КК України.

До початку підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про скасування арешту рухомого майна, а саме колісного транспортного засобу автомобіля марки «Mersedes-Benz» моделі «ML 320», державний номерний знак: НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 , та мобільного телефону марки «IPhone» моделі «7 Plus», номер модулі: MN4M2FS/A, серійний номер: НОМЕР_4 , чорного кольору, а саме в частині користування та володіння ними. В обґрунтування клопотання зазначила, що з відкритих стороні захисту матеріалів досудового розслідування вбачається, що ні автомобіль, ні мобільний телефон не були об`єктом експертного дослідження та слідчих дій. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2024 року у справі №202/142/24 було надано дозвіл на проведення обшуку вказаного автомобіля з метою відшукання та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та/або прекурсорів, нарковмісних речовин, отруйних, сильнодіючих речовин, пристосувань для їх виготовлення, зберігання, фасування, документів, файлів, чорнових записів, які містять відомості про протиправну діяльність, пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів чи психотропних речовин тощо. Дозволу на вилучення транспортного засобу надано не було. Ухвала слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2024 року у справі №185/1398/24 про накладення арешту на вказане майно не містить обставин, за яких цей автомобіль використовувався при вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину. Відповідно вказані автомобіль і мобільний телефон не є знаряддями злочину, не зберегли на собі його сліди, скасування їх арешту не перешкодить кримінальному провадженню.

Також захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді застави, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року, і повернення заставодавцю ОСОБА_9 застави в розмірі 200000,00 грн., внесеної нею 14 лютого 2024 року на рахунок №UA1012089 отримувача ТУ ДСА України в м.Києві за підозрюваного ОСОБА_8 . В обґрунтування клопотання зазначила, що ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року у справі №185/1398/24 до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 квітня 2024 року з можливістю внесення застави в розмірі 200000,00 грн. з покладанням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави. Заставу у вказаному розмірі за підозрюваного ОСОБА_8 внесла його дружина ОСОБА_9 14 лютого 2024 року і 15 лютого 2024 року підозрюваного ОСОБА_8 звільнено з-під варти під заставу. 01 квітня 2024 року визначені ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, було продовжено до 08 травня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, строк дії яких закінчився і не продовжувався. Вважає, що, оскільки строк дії встановлених обов`язків закінчився і не продовжувався, застава не була звернута в дохід держави, то на даний час відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді застави слід скасувати, а внесені в якості застави грошові кошти повернути заставодавцю.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 клопотання підтримала і просила їх задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотань про скасування арешту майна і застави заперечував.

Обвинувачені клопотання захисника ОСОБА_5 підтримали.

Захисник ОСОБА_4 просив вирішити клопотання за розсудом суду.

Суд, розглянувши клопотання та дослідивши додані до них документи, встановив наступне.

Щодо клопотання про скасування арешту майна

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд зазначає, що будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Суд переконаний, що тимчасові обмеження, яких наразі зазнає власник майна, відповідають критеріям співмірності та розумності з огляду на завдання кримінального провадження.

Так, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 ч.1 ст.263 КК України, перебуває на стадії підготовчого судового засідання, докази по кримінальному провадженню стороною обвинувачення на даний час не надані, по суті кримінальне провадження ще не розглядається, у зв`язку з чим визначити чи відповідає арештоване майно критеріям речових доказів по справі суд на даній стадії не в змозі і клопотання захисника є передчасним.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що у клопотанні захисника про часткове скасування арешту майна слід відмовити.

Щодо клопотання про скасування запобіжного заходу

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

За змістом ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Зі змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

При цьому, виходячи з аналізу правових норм кримінального процесуального законодавства, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Враховуючи, що запобіжний захід у вигляді застави є безстроковим запобіжним заходом, спрямованим на запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, докази по кримінальному провадженню стороною обвинувачення на даний час не надані, по суті кримінальне провадження ще не розглядається, клопотання захисника є передчасним.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що у клопотанні захисника про скасування запобіжного заходу у вигляді застави слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 174, 177, 178, 182 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотань захисника ОСОБА_5 про скасування запобіжного заходу у виді застави та скасування арешту майна відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, а заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено 05 вересня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1