Справа № 352/1280/25
Провадження № 1-кп/352/228/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000035 від 04 лютого 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації в Збройних Силах України на посаді навідника першого відділення третього зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання - солдат, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , 03.02.2025 близько 18 год 00 хв перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки "МАZDA PREMACY", реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись ділянкою автодороги Н-18 сполученням «Івано- Франківськ - Бучач - Тернопіль», що проходить по вул. Франка у с. Клубівці Тисменицької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області у напрямку м. Тисмениця, не впорався з керуванням, втратив курсову стійкість транспортного засобу, що призвело до зміни його напрямку руху, заносу, некерованості, у результаті чого виїхав за межі проїжджої частини дороги, з`їхав в правий кювет, де допустив наїзд на огорожу, внаслідок чого керований ним автомобіль перекинувся на дах, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме п. 1.5., п. 2.3. б, п. 2.9. а, п. 12.1., внаслідок чого пасажири автомобіля отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості чим порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України визнав повністю. Пояснив, що 3 лютого 2005 року у вечірній час він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки Mazda. Рухаючись автодорогою через село Клубівці у напрямку міста Тисмениця, він не впорався з керуванням транспортним засобом. Унаслідок цього автомобіль занесло, і його винесло за межі проїзної частини у правий кювет. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири в його автомобілі отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Після події він щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину та одразу ж вжив заходів для відшкодування завданої шкоди. Він не лише компенсував потерпілим матеріальні збитки у повному обсязі, а й намагався надати їм моральну підтримку. Свої дії він пояснює необачністю та безвідповідальністю, які глибоко засуджує. На даний час він висловлює щире каяття, жалкує про наслідки своїх дій та запевняє, що зробив для себе важливі життєві висновки.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286-1 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Судом під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого, наслідки суспільно-небезпечних діянь останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до статей 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

В той час, каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, спосіб вчинення кримінального правопорушення, характер злочинних дій. Також суд враховує тяжкість заподіяних кримінальних правопорушень наслідків, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем несення служби характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання, а зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування спричинених збитків, має статус учасника бойових дій.

Обтяжуючих покарання обставин, відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Санкція ч.1 ст. 286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

З врахування особи обвинуваченого та обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Сторона захисту просила суд застосувати положення ч. 2 ст. 69 КК України та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч.2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, тому визначення додаткового покарання за ч.1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є обов`язковим.

Так, внаслідок порушення ОСОБА_5 , правил безпеки дорожнього руху була створена реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та завдана відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Отже, з урахуванням характеру вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд визнає за неможливе збереження за ним права керування транспортними засобами та доходить висновку про відсутність підстав для застосування положень ч.2 ст. 69 КК України та відповідно необхідності призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки, відповідно до положень санкції ч.1 ст.286-1 КК України, оскільки це буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Відтак, на підставі аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що перебування ОСОБА_5 на теперішній час в місцях позбавлення волі не відповідатиме вимогам реалій сьогодення, у зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього дію ст. 58 КК України та замінити покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців із відрахуваннями 10% із суми грошового забезпечення в доход держави.

Визначене таким чином остаточне покарання у виді службового обмеження не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним) і пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи), тому доводи сторони захисту у цій частині заслуговують на увагу.

Оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем, враховуючи обставини справи та особу винного, його бажання продовжити військову службу, суд дійшов висновку про можливість призначення йому покарання саме у виді службового обмеження з відрахуванням у дохід держави відповідних відсотків з його грошового забезпечення.

При цьому суд вважає, що з огляду на продовження воєнного стану в Україні, високої необхідності держави у військовослужбовцях, саме таке покарання наддасть можливість обвинуваченому продовжувати проходити військову службу, та шляхом відрахування в дохід держави частини його грошового забезпечення принести більшу суспільну користь.

На думку суду, саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 373-374, 376, 395 КПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання виді позбавлення волі на один рік, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Водночас, на підставі ст. 58 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік на один рік службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10% із суми його грошового забезпечення в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2025 року на транспортний засіб марки "МАZDA PREMACY", реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 скасувати.

Речовий доказ - автомобіль марки "МАZDA PREMACY", реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , що поміщений на майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів, за адресою вул. Л. Українки, 4, м. Тисмениця Івано-Франківського району Івано-Франківської області - повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, а саме:

-3581,55 грн за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-25/2764 -ІТ від 06 березня 2025 року;

-2387,70 грн за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-25/2767 -ІТ від 13 березня 2025 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6