УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2025 Слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшої слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Володимирі клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський, Волинської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2025 року до суду надійшло належним чином погоджене з прокурором клопотання слідчої СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначила, що ОСОБА_6 був обізнаний про те, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, термін дії якого в подальшому неодноразово продовжувався без його переривання та який діє по даний час. Також ОСОБА_6 у силу введення воєнного стану відомо про оголошення мобілізації в Україні та запровадження обмеження виїзду за її межі військовозобов`язаних громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Так, ОСОБА_6 діючи умисно, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України та розуміючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, спільно з невстановленою на даний час органом досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_8 , вирішили організувати незаконне переправлення осіб поза встановленими пунктами пропуску державного кордону України за грошову винагороду.

Надалі, 16.08.2025 ОСОБА_6 під час телефонної розмови з ОСОБА_8 підтвердив намір сприяти ОСОБА_9 виїхати за межі України та організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами прикордонного пропуску до Республіки Польща за грошову винагороду в сумі 3200 ЄВРО та 17500 гривень.

Після цього, 21.08.2025 ОСОБА_6 у ході телефонної розмови з ОСОБА_8 підтвердив останньому свій намір організувати та здійснити незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Польща ОСОБА_9 за грошову винагороду шляхом переведення останнього поза встановленими пунктами прикордонного пропуску, одночасно надаючи поради та вказівки,у тому числі щодо наявності спорядження і речей, необхідних для перетину державного кордону України. З цією метою ОСОБА_6 домовився зустрітись із ОСОБА_9 21.08.2025 о 19:30 біля готелю «Ладомир», що за адресою: вулиця Князя Василька, 1, місто Володимир, Волинської області.

Надалі ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , 21.08.2025 близько 19 год. 30 хв., автомобілем марки «Tesla Model S», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , прибув до заздалегідь обумовленого місця зустрічі з ОСОБА_9 , а саме на АДРЕСА_2 .

В подальшому ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці за вказаною адресою зустрівся із ОСОБА_9 , де попередньо надав йому вказівки та поради необхідні для безперешкодного незаконного перетину ним державного кордону України, після чого провів його до автомобіля марки «Tesla Model S», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Надалі перебуваючи в автомобілі ОСОБА_6 , продовжили надавати вказівки та поради ОСОБА_9 під час чого він передав в руки ОСОБА_6 заздалегідь обумовлену грошову винагороду в сумі 3200 ЄВРО за незаконне переправлення його через державний кордон України, після чого вони поїхали поза встановленими пунктами пропуску до державного кордону України, де неподалік н.п. Ізов ОСОБА_6 висадив ОСОБА_9 . Однак, в подальшому обоє були викриті працівниками правоохоронних органів та відповідно незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 було припинено.

22.08.2025 cлідчим відділенням Володимирського РВП ГУНП у Волинській області відомості про дані кримінальні правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та в подальшому об`єднано в одне провадження за № 0000637 із кваліфікацією ч. 3 ст. 332 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Володимир-Волинський, Володимир-Волинського району, Волинської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, якому 22.08.2025 слідчим, за погодженням з прокурором, повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: допитами свідків, слідчим експериментом, впізнанням особи, повідомленням про підозру, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

22.08. 2025 року слідчим, за погодженням з прокурором, складено в той же день та вручено ОСОБА_6 письмове повідомлення про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

На підставі викладеного, слідчий та прокурор у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років. Також підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших осіб, які мають відношення до даного кримінального провадження, у зв`язку з чим у органів досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що останній, знаходячись на свободі може переховуватися від органів слідства та суду, тим самим перешкоджати досудовому розслідуванню.

Необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлено тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, якими є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт не зможе запобігти встановленим та доведеним під час досудового розслідування ризикам.

На підставі вищевикладеного слідча та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що її підзахисний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, навчається, являється студентом 2-го курсу Львівського лісотехнічного університету, під час допиту у якості підозрюваного давав покази про всі обставини вчинення даного кримінального правопорушення, не намагався уникнути кримінальної відповідальності та мав належну процесуальну поведінку. Просила застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації та реєстрації його матері ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , надавши в судовому засіданні письмову заяву ОСОБА_10 про те, що остання не заперечує щодо відбування ОСОБА_6 домашнього арешту в її квартирі.

Підозрюваний ОСОБА_6 позицію свого захисника підтримав, просив застосувати відносно нього цілодобовий домашній арешт та зобов`язався надалі зберігати належну процесуальну поведінку.

Слідчий суддя заслухавши пояснення та доводи сторони обвинувачення, пояснення та доводи сторони захисту, приходить до такого.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого правопорушення, окрім його власних пояснень, повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 22.08.2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.08.2025, повідомленням про підозру від 22.08.2025, протоколом роз`яснення права на захист від 22.08.2025, поясненнями підозрюваного від 22.08.2025, та іншими матеріалами справи.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів провадження, 22 серпня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.

Слідчий суддя зазначає, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України;

- наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити, спотворити, сховати будь яку з речей та документів, які мають значення для досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що матеріали клопотання містять дані щодо наявності ризику, передбаченого ст.177 КПК України, однак не містять переконливого обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Саме лише посилання у клопотанні на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину не свідчить про безумовне недотримання підозрюваним процесуальних обов`язків, які на нього можуть бути покладені при обранні іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Аналогічні твердження неодноразово відображалися і у ряді рішень Європейського суду з прав людини.

Зокрема ЄСПЛ у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Згідно з п. 88 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2013 року у справі «Мхітарян проти Російської Федерації» на національній владі лежить обов`язок встановити існування конкретних фактів, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою. Перекладання на затриману особу тягаря доведення цих аргументів рівносильно скасуванню правила сталі 5 Конвенції, яка оголошує взяття під варту винятком з права на свободу, яке допустимо тільки в суворо визначених обставинах.

Не може утримання підозрюваного під вартою бути застосовано і з тієї причини, що у справі, на думку обвинувачення, очікується призначення покарання у вигляді позбавлення свободи - рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії», «Ілійков проти Болгарії», «Летіли проти Франції», «Худойоров проти Росії», «Рохліна проти Росії».

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (п.85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Вирішуючи питання про запобіжний захід, слідчий суддя повинен враховувати вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема справи «Харченко проти України», «Комарова проти України», «Калашніков проти Росії», в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання осіб під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, являється студентом 2-го курсу Львівського лісотехнічного університету та має сталі соціальні зв`язки.

На думку слідчого судді, враховуючи при цьому наведені вище обставини, запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, зможе належним чином забезпечити необхідні процесуальні обов`язки підозрюваного.

З огляду на викладене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідивши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому зазначені в клопотанні слідчого підстави, в яких вона просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження.

Проте, окрім даних, що характеризують підозрюваного, слідчий суддя враховує, що на даний момент Указом Президента України який затверджено Законом України на території України введено воєнний стан, що дає додаткові підстави для обмеження конституційних прав громадян, враховує також, що органом досудового слідства тільки розпочато слідство по справі, не зібрані докази, не допитані свідки, що не виключає спробу здійснити вплив на них з боку підозрюваного та дає достатні підстави вважати, що залишаючись на свободі він може впливати на свідків, знищити докази по справі, вчинити новий злочин та переховуватися від органів досудового розслідування.

Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, яка в теперішній момент перебуває у стані війни та активних бойових дій, що в тій чи іншій мірі впливає й на суспільство.

Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, враховуючи наведені ризики слідчий суддя вважає доцільним застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з певними обмеженнями, що за ступенем суворості межує з позбавленням волі та забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади, підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі, яка на праві власності належить його матері ОСОБА_10 .

За вимогами ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, і може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.

Наведені обставини у їх сукупності дають слідчому судді можливість зробити висновок про те, що до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту.

В такому разі заборона підозрюваному цілодобово залишати своє житло та застосуванням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України в повній мірі надасть можливість запобігти ризикам щодо його переховування від органу досудового слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також не надасть можливості підозрюваному вчинити інший злочин.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання слідчої СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці тобто по 21.10. 2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

-не відлучатися із населеного пункту, де останній фактично проживає, а саме м. Володимир, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- заборонити спілкуватись зі свідками у даному кримінальному провадженні, а також іншими особами які мають відношення до даного кримінального провадження через будь-які засоби зв`язку (месенджери);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що порушення покладених на нього слідчим суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на слідчу СВ Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , яка здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні та прокурора.

Згідно ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та слідчому.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає її негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 23.08.2025 о 15 год. 45 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_11