Справа №760/6505/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2025 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва клопотання слідчого 1-го відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Києва, громадянці України, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 , заміжній, особі з інвалідністю другої групи, працевлаштованої ФО-П, раніше не судимої,

якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 369-2 КК України,

у кримінальному провадженні № 0000228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2024,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого 1-го відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 369-2 КК України, у кримінальному провадженні № 0000228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2024.

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_3 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні N?0000228 від 03.06.2024, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, а також ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 369-2 КК України. Так, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, не пізніше 29.10.2024, громадянин України ОСОБА_8 , будучи командиром ДФТГ

«Дніпровець - 1», яке входить до складу ДФТГ «Лівий Берег» використовуючи власні зв?язки та знайомства з посадовими особами ДФТГ «Лівий Берег», знаючи, що згідно п. 6 Положення «Про добровольчі формування територіальних громад» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 N?1449 членство у ФТГ не звільняє від обов?язку проходження строкової військової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, однак достеменно знаючи, що командування ДФТГ «Лівий Берег» та його структурних підрозділів має фактичну можливість забезпечити учаснику ДФТГ, в тому числі шляхом домовленостей з представниками ТЦК, ухилення від призову на військову службу, прийняв рішення про здійснення перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період, шляхом зниження мобілізаційного потенціалу ЗС України та інших військових формувань. Зазначене рішення ОСОБА_8 мав реалізувати шляхом формального укладання військовозобов?язаними особами контракту з ДФТГ «Лівий Берег» або його структурними підрозділами без фактичного виконання такими особами цілей та завдань з ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також шляхом надання порад та вказівок щодо поведінки та дій таких осіб під час правового режиму воєнного стану, і як наслідок уникненні від призову на військову службу.

При цьому, ОСОБА_8 усвідомлював, що своїми діями перешкоджає законній діяльності структурним підрозділам ЗС України, зокрема територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК), в проведенні мобілізаційних заходів, що полягають в підготовці та накопиченні військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов?язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами військового часу. Діючи на виконання свого злочинного умислу ОСОБА_8 , за невстановлених органом досудового розслідування обставин, вступив у попередню змову з громадянами України ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , та заздалегідь домовився з ними про спільне вчинення даного кримінального правопорушення, завчасно домовившись з останніми про роль кожного з них під час його вчинення. Так, згідно досягнутих домовленостей та розподілених обов?язків, ОСОБА_4 забезпечувала пошук військовозобов?язаних громадян України, які в порушення ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мають намір ухилитися від обов?язків громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, та формально укладуть контракт з ДФТГ «Лівий Берег» або його структурними підрозділами, що надасть останнім можливість не бути призваними до ЗС України, шляхом забезпечення командним складом ФТГ відповідної протекції.Так, в ході реалізації свого злочинного умислу та діючи згідно ранішедосягнутих з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 домовленостей, ОСОБА_4 ,

в невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 30.05.2024, а також за невстановлених органом досудового розслідування обставин, познайомилась з громадянином України ОСОБА_10 , якому повідомила, що за грошову винагороду в розмірі 4500 (чотири тисячі п?ятсот) доларів США може допомогти останньому з підписанням контракту з ДФТГ «Лівий Берег», що надасть йому можливість уникнути призову на військову службу в особливий період.

В подальшому, 23.09.2024 близько 12 годин 43 хвилин, під час телефонної розмови ОСОБА_10 з ОСОБА_4 , остання повідомила про першочергову необхідність передачі їй означеної вище суми грошових коштів, для того щоб розпочати процедуру працевлаштування в ДФТГ «Лівий Берег», а також надала вказівку ОСОБА_10 щодо збору необхідних для цього документів.

24.09.2024 біля 14 годин 53 хвилин, громадянка України ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 22, біля входу до закладу громадського харчування «McDonald's» зустрілась з громадянином України ОСОБА_10 . В ході зустрічі ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, а також маючи на меті здійснення перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань, шляхом зниження мобілізаційного потенціалу ЗС України та створенні умов для уникнення громадянами призову на військову службу, отримала від громадянина

ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 4500 (чотири тисячі п?ятсот) доларів США за допомогу в підписанні останнім контракту з ДФТГ. Крім того, в ході зазначеної зустрічі, ОСОБА_4 надала поради

ОСОБА_10 , щодо способів уникнути отримання повістки про прибуття до територіального центру комплектування військовозобов?язаних (далі - ТЦК), які полягали в наданні інструктажу щодо пересування містом власним автотранспортом, уникаючи місць загального скупчення людей та місць де потенційно можуть знаходитись співробітники поліції та ТЦК, а також повідомила, що їхньою кінцевою метою є формальне укладання відповідного контракту з ДФТГ «Лівий Берег», тобто без подальшої фактичної участі ОСОБА_10 у підготовці та виконанні завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 , які покладені на вказане формування та фактичне уникнення останнім призову на військову службу до лав ЗС України у зв?язку із дружніми та сталими зв?язками керівництва (командування)

ДФІГ «Лівий Берег» з військовослужбовцями ТЦК у м. Києві та Київській області.

Крім того, в ході вказаної зустрічі ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_10 , що в подальшому, після формального підписання контракту з ДФТГ «Лівий Берег», останній матиме можливість виїжджати на відпочинок за кордон, під виглядом здійснення волонтерської діяльності, яку йому забезпечить командир

ДФТГ «Лівий Берег» ОСОБА_8 , за відповідну грошову винагороду. В подальшому, 12.10.2024 біля 11 годин 53 хвилин, під час телефонної розмови між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , остання повідомила, що командиру ДФТГ «Лівий Берег» ОСОБА_8 , відомо про домовленості між нею та ОСОБА_10 щодо формального укладання контракту з ДФТГ без фактичного виконання останнім обов?язків з територіальної оборони м. Києва. 16.10.2024 біля 09 години 51 хвилини, під час телефонної розмови між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , остання повідомила, що надасть його номер мобільного телефону заступнику командира ДФТГ «Лівий Берег» - ОСОБА_9 , який в подальшому зателефонує ОСОБА_10 з приводу визначення конкретної дати для особистою зустрічі, а також повідомить про обставини подальшого укладання контракту з ДФТГ. В подальшому, того ж дня, біля 18 години 18 хвилин, громадянин України ОСОБА_10 , використовуючи власний мобільний телефон з сім-карткою оператора мобільного зв?язку «Lifecell» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонував громадянину України ОСОБА_8 та надав останньому свою згоду на оновлення ОСОБА_8 своїх військово-облікових документів. У свою чергу, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив та розуміючи протиправний характер своїх дій, що полягають у перешкоджанні законній

діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період, повідомив громадянину України ОСОБА_10 , що йому необхідно перевести грошові кошти в сумі 8300 гривень, що еквівалентно 200 доларам США на картковий рахунок, що належить ОСОБА_8 .

Того ж дня, біля 18 години 23 хвилин, ОСОБА_8 , використовуючи власний мобільний телефон з сім-карткою оператора стільникового зв?язку «Київстар» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , за допомогою електронного застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Signal», переслідуючи корисливий мотив та розуміючи протиправний характер своїх дій, надіслав громадянину України ОСОБА_10 реквізити банківської карти АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованої на своє ім?я та суму, яку необхідно перевести. На виконання вимоги ОСОБА_8 , громадянин України ОСОБА_10 , використовуючи власний мобільний телефон та застосунок інтернет-банкінгу

«Приват24» здійснив переказ грошових коштів зі своєї банківської картки з номером рахунку НОМЕР_3 на банківську картку ОСОБА_8 з номером рахунку НОМЕР_4 у сумі 8300 гривень, що еквівалентно 200 доларам США.

Крім того, 09.01.2025 біля 11 годин 05 хвилин, перебуваючи за адресою місцезнаходження штабу ФТГ «Дніпровець-1», що розташований в м. Києві по вул. Дмитра Багалія, 1, громадянин України ОСОБА_8 , який є командиром ДФТГ «Дніпровець-1», провів зустріч із громадянином України ОСОБА_10 , з метою отримання необхідної інформації від останнього для його влаштування до

лав ДФПГ. Так, в ході зустрічі громадянин України ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_10 про те, що для влаштування йому необхідно мати оновлені військово-облікові дані, згідно з вимогами чинного законодавства. Після чого, дізнавшись від ОСОБА_10 , що останній не оновлював військово-облікові дані, громадянин України ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, маючи знайомих серед військових посадових осіб структурних підрозділів ЗС України, зокрема територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, з котрими мав змогу встановити дружні стосунки під час виконання обов?язків командира ДФТГ «Дніпровець-1», запропонував

ОСОБА_10 надати йому неправомірну вигоду у розмірі 200 (двісті) доларів США за вплив на прийняття рішення посадовою особою структурного підрозділу ЗС України, яка уповноваження на виконання функцій держави, а саме щодо внесення відповідних даних з метою оновлення військово-облікових документів.

В подальшому, того ж дня, біля 18 години 18 хвилин, громадянин України ОСОБА_10 , використовуючи власний мобільний телефон з сім-карткою оператора мобільного зв?язку «Lifecell» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонував громадянину України ОСОБА_8 та надав останньому. Розуміючи, що відносно неї розпочалось кримінальне переслідування, остання розуміючи невідворотність покарання, будучи без процесуального обмеження зможе використати нагоду та переховуватись від органу досудового розслідування/суду. Крім того, необхідно враховувати той факт, що ОСОБА_4 , може виїхати закордон з метою переховування від органів досудового слідства, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведеними слідчими діями, у тому числі обшуками, не вдалось встановити всіх речей (речових доказів) та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, а відтак ОСОБА_4 , перебуваючи без процесуального обмеження, може знищити або сховати вказані матеріальні об?єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків, інших співучасників інкримінованого їй злочину. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо приймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що на даний час не встановлені спільники ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким остання може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі їй в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб. Крім того, підозрювана ОСОБА_4 може перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином. Маючи достатнє фінансове забезпечення може змінювати місця проживання. Шляхом підкупу впливати на осіб, яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення. Крім цього, може симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Враховуючи характер вчиненого підозрюваною злочину, яка у змові з іншими особами винайшла шляхи ухилення громадянами України призовного віку від мобілізаційних заходів, без процесуального обмеження, остання зможе налагодити нові протиправні шляхи ухилення від мобілізаційних заходів. Оскільки ОСОБА_4 фактично виконувала обов?язки з підшукування потенційних замовників та налагоджувала контакт між ними та іншими учасниками кримінального правопорушення, що обумовлює можливість останньої продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення. Крім іншого, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, сторона обвинувачення також враховує вік та стан здоров?я підозрюваного, міцність соціальних зв?язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, наявність у підозрюваного постійного місця роботи та майновий стан. Враховуючи викладене, слідчий просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній в межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання з підстав та за обставин, викладених у клопотанні, наполягав на його задоволенні.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що підозрювана має стійкі соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, є інвалідом ІІ групи, а також пред`явлену їй підозру вважають необґрунтованою, тому просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Дослідивши клопотання слідчого про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими слідчий обґрунтовував доводи клопотання, заслухавши позиції прокурора, підозрюваної та її захисника, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, під час розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено, що у провадженні Слідчого управління ГУ СБУ у м. Києві та Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 від 03.06.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

18.01.2025 ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

18.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме у вчиненні дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, а саме у підбурюванні до надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення нею дій з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб.

20.01.2025 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва по справі № 760/1470/25 підозрюваній ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.03.2025, одночасно визначено розмір застави 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить сумі 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 (нуль) копійок.

13.03.2025 постановою заступника керівника Київської міської прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 18.04.2025.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано докази, які досліджені слідчим суддею у судовому засіданні, в копіях: рапорт щодо виявлення кримінального правопорушення від 30.05.2024, заява ОСОБА_10 від 30.05.2024, скрін-шоти листування, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 19.06.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_10 , інформація щодо виконання доручення, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 09.09.2024, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 04.10.2024 з додатками, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 04.10.2024, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 08.10.2024, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 17.10.2024, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 17.10.2024, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 17.10.2024, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 23.10.2024, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 25.10.2024, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 25.10.2024, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 25.10.2024, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 06.11.2024, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.01.2025, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.01.2025, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.01.2025, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.01.2025, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.01.2025, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.01.2025, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 09.01.2025, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.01.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, викладені в його рішеннях.

Поняття «обґрунтована підозра» наведено в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності

За таких обставин, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, які могли б об`єктивно зв`язувати ОСОБА_4 з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дані кримінальні правопорушення.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, у тому числі правильність кваліфікації її дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Крім того, як вбачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу, окрім обґрунтованої підозри, є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, при розгляді клопотання слідчого, судом встановлено, що слідчим доведено продовження існування ризиків, визначених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які зазначив слідчий у поданому клопотанні, які вказують на те, що підозрювана може переховуватись від слідства або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків, інших співучасників інкримінованого їй злочину.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Згідно із положеннями рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року за № 14-рп/2003 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого підозрюваній може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, тяжким злочином, за вчинення якого підозрюваній може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, а тому усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може їй загрожувати у випадку встановлення на підставі вироку суду винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, підозрювана може вчиняти дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, інших співучасників у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, слідчий суддя за матеріалами розгляду клопотання дійшов до висновку, що відсутні ризики, визначені п. п. 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про які вказав слідчий у клопотанні, оскільки, за місцем проживання, реєстрації та за місцем проходження військової служби іншими підозрюваними були проведені обшуки, під час яких вилучені речі та документи, доступ до яких до часу проведення обшуків мала підозрювана. Крім того, підозрювана раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має стійкі соціальні зв`язки, є інвалідом ІІ групи, заміжня, офіційно працевлаштована, що ставить під сумнів ризик, зазначений слідчим, стосовно вчинення підозрюваною нових кримінальних правопорушень. Слідчому судді не подано доказів, на підтвердження тієї обставини, що після повідомлення про підозру, підозрювана вчиняла дії, спрямовані на вчинення нових кримінальних правопорушень чи продовжила вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

При вирішенні клопотання слідчого, слідчим суддею врахована особа підозрюваної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, судимостей не має, працевлаштована, заміжня, є інвалідом ІІ групи, що у своїй сукупності вказує на наявність стійких соціальних зв`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України передбачено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до змісту рішенні Конституційного Суду України від 19.06.2024 р. по справі № 3-111/2023 (207/23, 315/23), аналізуючи частину першу статті 183 Кодексу, Конституційний Суд України звертає увагу, що законодавець визначив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу без доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 Кодексу. Однак це не позбавляє можливості слідчого суддю, суд застосувати інший, більш м`який, запобіжний захід, визначений Кодексом.

Відповідно до Кодексу можливість застосування застави до особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, визначених частиною третьою або четвертою статті 183 Кодексу (друге речення частини першої статті 182); ,,під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України" (абзац восьмий частини четвертої статті 183).

Тобто, як зазначає Конституційний Суд України, із наведених приписів Кодексу випливає, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

Виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29,частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України Конституційний Суд України вважає, що відповідно до вказаних приписів Кодексу під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід.

Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

Таким чином, враховуючи викладене, на переконання слідчого судді, інший із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігти ризикам, встановленим в ухвалі слідчого судді, які продовжують існувати і дотепер, у зв`язку із чим слідчим суддею встановлені підстави для продовження тримання під вартою підозрюваної у межах строків досудового розслідування.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням особи підозрюваної, фактичних обставин кримінального провадження та поданих слідчому судді матеріалів, дійшов до висновку про можливість при продовженні застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, із покладенням на підозрювану обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не залишати місто Київ без повідомлення про це слідчого, прокурора, суду в даному кримінальному провадженні, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до Державної міграційної служби свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкування із іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні.

Отже, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання, - задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 18.04.2025 року включно.

Одночасно визначити розмір застави у 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, яка може бути внесена як підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: Отримувач: ДКСУ, м. Києві, , МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р: UA 1012089 та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не залишати місто Київ без повідомлення про це слідчого, прокурора, суду в даному кримінальному провадженні,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до Державної міграційної служби свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкування із іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні,

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно здійснює розпорядження про звільнення підозрюваної з-під варти та повідомляє усно і письмово слідчого суддю Солом`янського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, остання зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, строк дії яких встановити до 18.04.2025 року включно з моменту внесення застави.

Визначити строк дії ухвали до 18.04.2025 включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1