печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи подане клопотання сторона обвинувачення вказує, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001006 від 28.12.2024 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 367 КК України, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365, ОСОБА_6 та ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 365 КК України.

У клопотанні вказано, що у вихідний день 22.12.2024 о 09:00 год ЗЧПНСІ ОСОБА_13 заступив на добове чергування згідно Наказу №357 від 20.12.2024 «Про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу», на посаду в.о. ЧПНСІ, очоливши чергову та оперативну зміну. Згідно Наказу №357 від 20.12.2024 «Про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу» на чергування серед інших також заступили: ЗЧПНСІ ОСОБА_14 , старший по корпусу відділу режиму і охорони корпусного відділення №1 ОСОБА_15 (який фактично ніс службу на корпусному відділенні №2), старший по корпусу відділу режиму і охорони корпусного відділення №2 ОСОБА_16 (який фактично ніс службу на корпусному відділенні №1), старший оперуповноважений ОСОБА_20 , черговий фельдшер Філії ОСОБА_6 та сестра медична Філії ОСОБА_19 .

Під час несення служби у добове чергування в.о ЧПНСІ ОСОБА_13 відповідно до покладених на нього функціональних обов`язків, положень Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально - виконавчої служби України та Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України, зобов`язаний здійснювати організацію та забезпечення охорони нагляду ізоляції ув`язнених та засуджених, а також контроль за несенням служби особового складу чергової та денної зміни, що заступили на чергування у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Встановлено, що 22.12.2024 в період приблизно з 14:30 год по 14:45 год, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин між ув`язненим ОСОБА_8 з камерного приміщення №35 та ув`язненим ОСОБА_21 з камерного приміщення №71 у прогулянковому дворі №23, що знаходиться на п`ятому поверсі корпусних відділень №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор», за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, виник конфлікт, в ході якого засуджений ОСОБА_8 спільно з засудженими ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими не встановленими на даний час досудовим розслідуванням ув`язненими (засудженими), спричинили ув`язненому ОСОБА_21 тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді синця на верхній повіці лівого ока, ближче до зовнішнього його кута, синця на грудній клітині зліва від рівня 4-го ребра до 11-го ребра між середньо-пахвовою та задньо-пахвовою лініями, синця у лівому підребер`ї на рівні задньої пахвової лінії, синців на тильній поверхні лівої кісті на фоні основного суглобу 3-го пальця та на тильній поверхні основної фаланги 4-го пальця, перелому 4-11 ребр по передньо-пахвовій лінії зліва, 4-7 по передньо-пахвовій справа та перелому 7-го ребра по лопатковій лінії зліва із розривами пристінкової плеври зліва, крововилив у м`які тканини голови у правій скронево-потиличній ділянці, крововиливу під оболонки, у речовину та шлуночки мозку, що спричинені в результаті дії тупих предметів в один і той самий час та які перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті та в подальшому, 28.12.2024, призвели до смерті ув`язненого ОСОБА_21 від поєднаної травми голови та грудної клітини з пошкодженням головного мозку та ребер.

Разом з тим, в цей час молодший інспектор денної зміни відділу режиму і охорони ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_18 перебуваючи на коридорі прогулянкових двориків в момент поміщення ОСОБА_21 до прогулянкового двору №23, усвідомлюючи, в силу займаної посади, функціональних обов`язків та професійного досвіду, ризики та можливості виникнення конфлікту та бійки між ув`язненими, умисно перевищив свої службові повноваження в частинні наданих йому функціональними обов`язками прав та нехтуючи покладеними на нього обов`язками, проігнорував можливість попередження та припинення конфлікту який супроводжувався побиттям ОСОБА_21 з боку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших, не встановленим на даний час досудовим розслідуванням, ув`язнених та засуджених.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час 22.12.2024, проте не раніше 14:45 год та не пізніше 15:34 год, до чергової частини на службовий мобільний телефон зателефонував перший заступник начальника установи ОСОБА_22 , який повідомив в.о. ЧПНСІ ОСОБА_13 , що на прогулянкових двориках корпусного відділення №1, 2 відбувся конфлікт між ув`язненими за участі ув`язненого ОСОБА_21 . Також в цей час на території ДУ «Київський слідчий ізолятор» по власним справам перебував начальник установи ОСОБА_23 , який біля чергової частини зустрів в.о. ЧПНСІ ОСОБА_13 та повідомив йому аналогічну за змістом інформацію отриману попередньо від ОСОБА_22 , щодо конфлікту в прогулянкових двориках за участі ув`язнених та наказав ОСОБА_13 направлятися до прогулянкових двориків, розібратись в ситуації та доповісти.

На виконання вказівки начальника установи та з метою прибуття на місце події, у черговій частині зібралися ЗЧПНСІ ОСОБА_14 та старший оперуповноважений ОСОБА_20 , які разом з в.о. ЧПНСІ ОСОБА_13 направились до корпусного відділення №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор».

О 15:34 год на шляху до корпусного відділення №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор» біля корпусного відділення №3,4, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_20 зустріли старшого по корпусу ОСОБА_24 , якому ОСОБА_13 наказав йти разом з ними до прогулянкових двориків корпусного відділення №1,2 вказуючи, що звідти надійшов сигнал тривоги. На виконання вказівки ОСОБА_13 , ОСОБА_24 приєднався до групи.

Далі о 15:39 год ОСОБА_13 прибув до корпусного відділення №1,2 та перебуваючи на одному з поверхів вказаних корпусних відділень, залучив до складу групи старшого по корпусному відділенню №1 ОСОБА_15 , який фактично ніс службу на корпусному відділенні №2 та старшого по корпусному відділенню №2 ОСОБА_16 , який фактично ніс службу на корпусному відділенні №1 та о 15 год 44 хв ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 розпочали рух по гвинтових сходах які ведуть до прогулянкових двориків які знаходяться на п`ятому поверсі корпусних відділень №1, 2 ДУ «Київський слідчий ізолятор».

О 15:45 год ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 прибули на п`ятий поверх прогулянкових двориків, та ОСОБА_13 , знаходячись на коридорі прогулянкових двориків біля відкритих дверей до прогулянкового дворику №23 повідомив своїм підлеглим та ув`язненим які хаотично рухались по коридору прогулянкових двориків про те, що прогулянка завершена і всім ув`язненим (засудженим) необхідно повернутись до своїх камерних приміщень.

Далі ОСОБА_13 о 15:46 год надав вказівку ОСОБА_24 здійснити обхід прогулянкових двориків та перевірити їх, а сам разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зайшли до прогулянкового дворику №23 де виявили навпроти вхідних дверей трохи праворуч біля стіни ув`язненого з камерного приміщення №71 ОСОБА_21 , який перебував у фізично безпорадному стані, на що вказувало сидяче положення ОСОБА_21 , наявність тілесних ушкоджень, слідів засохлої крові на обличчі та у брудному одязі. На запитання працівників ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_21 відповів, що тілесні ушкодження отримав при падінні з брусів.

В подальшому, в проміжок часу з 15:46 год по 15:51 год, під час виконання функціональних обов`язків у ОСОБА_13 , в межах своєї зони відповідальності, перебуваючи на п`ятому поверсі прогулянкових двориків корпусних відділень №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор» розуміючи, в силу займаної посади та професійного досвіду, що в прогулянковому дворі №23 відсутні брусі та тілесні ушкодження ОСОБА_21 отримав в результаті його побиття іншими ув`язненими, поверхнево оглянув ОСОБА_21 та усвідомлюючи наслідки відповідальності за свої недбалі дії, що призвели до побиття ОСОБА_21 , виник злочинний умисел на вчинення умисних дій, які він в силу своєї посади не має права виконувати та дозволяти, а саме помістити ув`язненого ОСОБА_21 до одиночної камери тримання посилаючись на те, що ОСОБА_21 начебто вчинив порушення та підлягає дисциплінарній відповідальності у вигляді поміщення до одиночної камери терміном на 24 години, з метою приховання вищезазначених власних правопорушень, а також правопорушень підлеглих співробітників, а саме: ЗЧПНСІ ОСОБА_14 , старшого по корпусу відділу режиму і охорони корпусного відділення №2 ОСОБА_16 та старшого по корпусному відділенню №2 ОСОБА_15 , що полягало у не здійсненні організації та забезпечення охорони нагляду ізоляції ув`язнених та засуджених, а також відсутності контролю за несенням служби особового складу чергової та денної зміни та з метою приховання таких порушень з боку підлеглого молодшого інспектора денної зміни відділу режиму і охорони ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_18 .

На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_13 розуміючи не спроможність одноособово вчинити такі протиправні дії, прийняв рішення залучити до вчинення кримінального правопорушення з розподілом злочинних ролей між собою своїх підлеглих з числа чергової зміни, а саме: ЗЧПНСІ ОСОБА_14 , старших по корпусних відділеннях ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

В подальшому ОСОБА_13 , з метою реалізації свого злочинного умислу у не встановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше часу побиття ОСОБА_21 та не пізніше 15:51 год повідомив про свій злочинний умисел вчинити перевищення службових повноважень заступнику чергового помічника начальника установи СІЗО ОСОБА_14 , який розуміючи, в частині своїх дій, власну недбалість, що призвела до побиття ОСОБА_21 , підтримав злочинний намір ОСОБА_13 .

Водночас, для реалізації злочинного умислу, щодо незаконного поміщення ув`язненого ОСОБА_21 , який перебував у важкому фізичному стані з наявними тілесними ушкодженням до одиночної камери відповідно до пунктів 4, 5 глави 7 розділу VII Правил де зазначено, що ув`язнені або засуджені переводяться до окремої камери відповідно до постанови про тимчасову ізоляцію до 24 годин ув`язненого (засудженого) до прибуття начальника СІЗО, ОСОБА_13 необхідно винести відповідно постанову про поміщення

ОСОБА_21 до одиночної камери на 24 години та для надання вигляду законності походження такої постанови йому необхідне документальне підтвердження у вигляді рапортів про виявлене порушення вимог режиму з боку ув`язненого ОСОБА_21 , написаних старшими по корпусним відділенням ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

У зв`язку з цим, ОСОБА_13 залучив до реалізації злочинного умислу у не встановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше часу побиття ОСОБА_21 та не пізніше 15:51 год, старших по корпусних відділеннях ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , котрі розуміючи, в частині своїх дій, власну недбалість, що призвела до побиття ОСОБА_21 , погодились на пропозицію ОСОБА_13 .

Реалізуючи спільний кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_13 о 15:51 год перебуваючи на коридорі прогулянкових двориків корпусних відділень №1,2 в присутності ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , ігноруючи важкий фізичний стан здоров`я ОСОБА_21 , що супроводжувався постійним болем та стогнаннями, повідомив ув`язненому ОСОБА_21 , що його буде поміщено на деякий час до карцеру. На вказану протиправну вказівку ОСОБА_13 , ОСОБА_21 звернув увагу на свій важкий фізичний стан здоров`я, вказавши, що може не вижити.

В цей час ОСОБА_13 розуміючи позицію ув`язненого ОСОБА_21 та його важкий фізичний стан, а також той факт, що приховати спільні протиправні недбалі дії, що призвели до побиття ОСОБА_21 стає складніше, з метою продовження реалізувати спільний злочинний умисел, прийняв рішення залучити як пособників до протиправних дій медичних працівників установи, а саме фельдшера Філії ОСОБА_6 та сестри медичної Філії ОСОБА_19 .

В подальшому ОСОБА_13 діючи спільно з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , реалізуючи спільний злочинний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше часу побиття ОСОБА_21 та не пізніше 15:54 год надав вказівку ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 провести ОСОБА_21 до одиночної камери корпусного відділення №6 ДУ «Київський слідчий ізолятор». На виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в супроводі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 та ОСОБА_24 взяли під руки ув`язненого ОСОБА_21 та повели на вихід з корпусних відділень №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор». На шляху до виходу з корпусних відділень №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор» ув`язнений ОСОБА_21 в присутності ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 та ОСОБА_24 постійно стогнав від болю та скаржився на свій стан здоров`я, вказуючи, що в нього зламане ребро та йому терміново потрібен лікар, проте ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , будучи поєднані між собою єдиним злочинним умислом, проігнорували скарги ОСОБА_21 та цілеспрямовано провели ув`язненого на вихід з корпусних відділення №1,2 з метою подальшого поміщення до корпусного відділення №6.

О 16:03 год. ОСОБА_13 перебуваючи біля виходу з корпусного відділення №1,2, продовжуючи спільні злочинні дії, надав вказівку ОСОБА_16 повернутись до прогулянкових двориків та повідомити молодших інспекторів з прогулянки, що прогулянка закінчена та більше проводитись в той день не буде. Далі ОСОБА_13 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел сказав ОСОБА_14 піти до медичної частини та залучити до спільних протиправних дій медичних працівників з числа фельдшера ОСОБА_6 та сестри медичної ОСОБА_19 .

На виконання спільного злочинного умислу та незаконної вказівки ОСОБА_13 щодо залучення медичних працівників до їх протиправної діяльності, ОСОБА_14 о 16:05 год прибув до медичної частини ДУ «Київський слідчий ізолятор» та повідомив фельдшеру ОСОБА_6 та сестрі медичній ОСОБА_19 про їх спільний протиправний умисний намір вчинити перевищення службових повноважень у вигляді незаконного поміщення до одиночної камери ув`язненого ОСОБА_21 , прохаючи посприяти ОСОБА_6 та ОСОБА_19 вчинити або не вчинити певні дії медичного характеру які дозволили б утримувати ОСОБА_21 в умовах одиночної камери, приховуючи реальні обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_21 . На вказане прохання ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_19 , на ґрунті приязних відносин з в.о. ЧПНСІ ОСОБА_13 та ЗЧПНСІ ОСОБА_14 , та з метою побудови в подальшому кращих довірливих стосунків між собою, погодились на злочинну пропозицію ОСОБА_14 та ОСОБА_13 щодо власного сприяння у вчиненні умисного перевищення своїх службових повноважень з боку ОСОБА_13 , ОСОБА_25 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

В цей час, в проміжок з 16:03 год до 16:07 год, ОСОБА_13 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, за участі ОСОБА_15 провели ОСОБА_21 по відкритій території ДУ «Київський слідчий ізолятор» з корпусних відділень №1,2 до корпусного відділення №6 та не раніше 16:08 год помістили ОСОБА_21 до одиночної камери, що розташована на першому поверсі корпусного відділення №6.

Далі на виконання спільного злочинного умислу організованого ОСОБА_13 за участі виконавців ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 при пособництві ОСОБА_6 та ОСОБА_19 о 16:11 год до одиночної камери корпусного відділення №6 куди був поміщений ОСОБА_21 зайшли ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_19 .

Виконуючи спільний злочинний умисел в порушення вимог посадових інструкцій фельдшера та сестри медичної Філії, фельдшер ОСОБА_6 спільно з сестрою медичною ОСОБА_19 , будучи пособниками перевищення службових повноважень з боку ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , перебуваючи разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_26 у одиночній камері (карцері) корпусного відділення №6 ДУ «Київський слідчий ізолятор», куди був поміщений ОСОБА_21 , в період часу з 16:11 год по 16:29 год умисно не надали ув`язненому ОСОБА_21 медичну допомогу, не вжили заходів щодо виклику карети швидкої медичної допомоги та не помістили ОСОБА_21 до медичної частини під постійний нагляд, а навпаки, будучи фахівцями в галузі медицини, усвідомлюючи важкість фізичного стану здоров`я ОСОБА_21 та передбачаючи наслідки у вигляді погіршення його стану здоров`я, умисно спростували наявні у ОСОБА_21 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній повіці лівого ока, ближче до зовнішнього його кута, синця на грудній клітині зліва від рівня 4-го ребра до 11-го ребра між середньо-пахвовою та задньо-пахвовою лініями, синця у лівому підребер`ї на рівні задньої пахвової лінії, синців на тильній поверхні лівої кісті на фоні основного суглобу 3-го пальця та на тильній поверхні основної фаланги 4-го пальця, перелому 4-11 ребр по передньо-пахвовій лінії зліва, 4-7 по передньо-пахвовій справа та перелому 7-го ребра по лопатковій лінії зліва із розривами пристінкової плеври зліва, крововиливу у м`які тканини голови у правій скронево-потиличній ділянці, крововиливу під оболонки, у речовину та шлуночки мозку та оцінили стан здоров`я ОСОБА_21 задовільним та таким, що дозволяє останньому утримуватись в умовах одиночної камери.

В подальшому о 16:24 год приміщення одиночної камери корпусного відділення №6 ДУ «Київський слідчий ізолятор» покинули ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_24 та о 16:29 год приміщення одиночної камери корпусного відділення №6 ДУ «Київський слідчий ізолятор» покинули ОСОБА_6 , ОСОБА_19 та ОСОБА_15 , залишивши у вказаній одиночній камері ув`язненого ОСОБА_21 з явними ознаками важкого стану здоров`я.

Далі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше 16:11 год, на території ДУ «Київський слідчий ізолятор», з метою легалізації своїх протиправних дій та на виконання спільного злочинного умислу, сестра медична ОСОБА_19 , за вказівкою фельдшера ОСОБА_6 та на прохання в.о. ЧПНСІ ОСОБА_13 , у порушення пункту 5 глави 7 розділу VIIІ Правил не маючи на те жодних повноважень, винесла та підписала письмовий висновок лікаря (фельдшера), датований 22.12.2024, з недостовірними відомостями щодо можливості тримання ув`язненого ОСОБА_21 в карцері, який передала в.о. ЧПНСІ ОСОБА_13 для можливості останнього винести противоправну постанову про тимчасову ізоляцію до 24 годин ув`язненого ОСОБА_21 до окремої камери до прибуття начальника СІЗО, тим самим легалізувати свої нібито «правомірні» дії.

Також, у не встановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше 15:51 год, на території ДУ «Київський слідчий ізолятор», з метою реалізації спільного злочинного умислу, ОСОБА_13 , перевищуючи свої службові повноваження, надав вказівку старшим по корпусним відділенням ОСОБА_15 та ОСОБА_16 написати рапорти про виявлене порушення вимог режиму з боку ув`язненого ОСОБА_21 та передати їх ОСОБА_13 для обґрунтованості винесення постанови про тимчасову ізоляцію до 24 годин ув`язненого ОСОБА_21 до окремої камери до прибуття начальник СІЗО.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, старші по корпусним відділенням ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , розуміючи, що ОСОБА_21 під час руху з прогулянкового двору №23 до корпусного відділення №6 вимоги режиму не порушував та усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно вчинили дії які не мали б виконувати з метою приховати факти можливого дисциплінарного або кримінального правопорушення з власного боку, що полягало у не здійсненні організації та забезпечення охорони нагляду ізоляції ув`язнених та засуджених, а також відсутності контролю за несенням служби молодшими інспекторами чергової та денної зміни, винесли у не встановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше 16:30 год, завідомо недостовірні два рапорти, датовані 22.12.2024, про порушення ув`язненим ОСОБА_21 вимог режиму під час повернення з прогулянки та передали їх ОСОБА_13 .

В подальшому у не встановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше 16:25 год 22.12.2024, ОСОБА_13 на виконання спільного злочинного умислу щодо поміщення ув`язненого ОСОБА_21 до одиночної камери тримання, в порушення пунктів 4, 5 глави 7 розділу VII Правил з посилання на недостовірні рапорти, написані старшими по корпусним відділенням ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також посилаючись на недостовірний медичний висновок, який винесла та підписала сестра медична ОСОБА_19 за вказівкою фельдшера ОСОБА_6 , виніс та підписав завідомо недостовірну постанову про поміщення ОСОБА_21 до одиночної камери на 24 години, тим самим надав ознаки правомірності власним діям щодо законності поміщення ОСОБА_21 до одиночної камери, тим самим залишив ОСОБА_21 в умовах одиночної камери в безпорадному стані та без медичної допомоги.

Далі, в.о. ЧПНСІ ОСОБА_13 продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спотворюючи реальні обставини отримання тілесних ушкоджень ув`язненим ОСОБА_21 та з метою укриття слідів кримінального правопорушення щодо побиття ОСОБА_21 , прикриваючись дотриманням вимог Правил, щодо повідомлення уповноважених правоохоронних органів про виявлені тілесні ушкодження у ув`язненого, о 17:29 год здійснив телефонний дзвінок на спецлінію 102 Головного управління Національної поліції у м. Києві та повідомив спотворену інформацію щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_21 , вказавши про самостійне отримання ОСОБА_21 тілесних ушкоджень у вигляді забійних синців в ділянці тулубу ліворуч та обох вушних раковин, та наголосив при цьому, що швидка медична допомога не потрібна.

В подальшому, під час перебування ОСОБА_21 в одиночній камері (карцері) його стан здоров`я продовжував погіршуватись, про що свідчило те, що він перебував на підлозі під ліжком у лежачому положенні та був знерухомлений.

Так, приблизно о 18:30 год 22.12.2024, через кватирку дверей до одиночної камери (карцеру) заглянула старша по корпусу відділу режиму і охорони корпусного відділення №6 ОСОБА_27 , яка виявила важкий фізичний стан здоров`я ОСОБА_21 та негайно зателефонувала до чергової частини ДУ «Київський слідчий ізолятор» та повідомила в.о. ЧПНСІ ОСОБА_13 про те, що в неї є думка, що ОСОБА_21 не дихає, на що ОСОБА_13 повідомив, що направить до карцеру ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 для перевірки.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел о 18:32 год до одиночної камери корпусного відділення №6, де утримувався ОСОБА_21 прибули ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . В цей час, з метою укриття слідів кримінального правопорушення щодо побиття ОСОБА_21 , ОСОБА_14 наблизився до ОСОБА_21 , який перебував в лежачому та знерухомленому стані, злегка потручав його рукою та, усвідомлюючи важкий стан здоров`я ОСОБА_21 , легковажно відносячись до наслідків, що призведуть до смерті ОСОБА_21 , повідомив ОСОБА_27 , що ОСОБА_21 спить, після чого ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 о 18:34 год покинули приміщення корпусного відділення №6.

О 19:44 год до одиночної камери (карцеру) корпусного відділення №6, де утримувався ОСОБА_21 , на повідомлення ОСОБА_13 про тілесні ушкодження ОСОБА_21 , прибули працівники Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, котрі провели розмову з ОСОБА_21 під час якої ОСОБА_21 , усвідомлюючи, що разом з працівниками поліції присутні працівники ДУ «Київський слідчий ізолятор», які вчинили щодо ОСОБА_21 неправомірні дії та з метою уникнути вчинення подальших неправомірних дій з боку працівників ДУ «Київський слідчий ізолятор», шляхом кивання головою підтвердив працівникам поліції, що тілесні ушкодження отримав самостійно під час падіння з брусів в прогулянковому дворі, про що розписався в поясненні, яке працівник Шевченківського УП ГУНП у м. Києві написав зі слів оперуповноваженого СІЗО ОСОБА_20 .

В подальшому, 23.12.2024 приблизно о 01:45 год проте не пізніше 01:50 год старша по корпусу відділу режиму і охорони корпусного відділення №6 ОСОБА_27 почула як у двері одиночної камери (карцеру) стукає ОСОБА_21 .

ОСОБА_27 підійшла до дверей одиночної камери (карцеру), де утримувався ОСОБА_21 , та через кватирку дверей побачила ОСОБА_21 який стояв та важко стогнав, на що ОСОБА_27 швидко відреагувала та зателефонувала до чергової частини з проханням терміново направити до ОСОБА_21 фельдшера.

О 01:50 год 23.12.2024 до одиночної камери (карцеру) корпусного відділення №6, де утримувався ОСОБА_21 , прибула сестра медична ОСОБА_19 , яка виконуючи спільний злочинний умисел в порушення вимог посадових інструкцій сестри медичної Філії, будучи пособником перевищення службових повноважень з боку ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , перебуваючи у одиночній камері (карцері) корпусного відділення №6 ДУ «Київський слідчий ізолятор», де перебував ОСОБА_21 в період часу з 01:50 год по 01:59 год умисно не надала ув`язненому ОСОБА_21 належну медичну допомогу, не вжила заходів щодо виклику карети швидкої медичної допомоги та не помістила ОСОБА_21 до медичної частини під постійний нагляд, а навпаки, будучи фахівцем в галузі медицини, усвідомлюючи важкість стану здоров`я ОСОБА_21 та передбачаючи наслідки у вигляді погіршення його стану здоров`я, умисно приховала важкий стан здоров`я ОСОБА_21 вказавши на те, що ОСОБА_21 буде надана належна медична допомога вранці 23.12.2024.

Встановлено, що своєчасна та надана в повному обсязі медична допомога могла б позитивно вплинути на несприятливий перебіг захворювання та перешкодити настанню смерті ОСОБА_21 .

Разом з тим встановлено, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 та ОСОБА_19 , шляхом ретельного динамічного спостереження могли визначити ознаки погіршення стану ОСОБА_21 , зокрема - зниження рівня свідомості, порушення неврологічного статусу, ознаки суттєвих больових відчуттів, порушення функції зовнішнього дихання, підвищену рухову активність чи навпаки гіподинамію, проте реалізуючи спільний злочинний умисел у вигляді перевищення службових повноважень, з метою укриття власної службової недбалості, що призвела до побиття ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за пособництва ОСОБА_6 та ОСОБА_19 умисно вчинили протиправні дії у вигляді перевищення службових повноважень, що спричинили тяжкі наслідки, а саме призвели до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ув`язненого ОСОБА_21 від поєднаної травми голови та грудної клітини з пошкодженням головного мозку та ребер, хоча своєчасна та надана в повному обсязі медична допомога могла би позитивно вплинути на несприятливий перебіг захворювання та перешкодити настанню смерті ОСОБА_21 .

Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, а саме в пособництві вчинення перевищення службових повноважень вчиненого групою осіб за попередньою змовою, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що спричинило тяжкі наслідки.

Крім того, у порушення чинних норм українського законодавства, а також положень посадової інструкції фельдшер Філії ОСОБА_6 не надав без поважних причин медичну допомогу хворому ув`язненому ОСОБА_21 , будучи черговим фельдшером на добовому чергуванні у ДУ «Київський слідчий ізолятор», де утримувався ув`язнений ОСОБА_21 .

Так, встановлено, що 22.12.2024 в період приблизно з 14:30 год. по 14:45 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин між ув`язненим ОСОБА_8 з камерного приміщення №35 та ув`язненим ОСОБА_21 з камерного приміщення №71 у прогулянковому дворі №23, що знаходиться на п`ятому поверсі корпусних відділень №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор», за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, виник конфлікт, в ході якого засуджений ОСОБА_8 спільно з засудженими ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими не встановленими на даний час досудовим розслідуванням ув`язненими (засудженими), спричинили ув`язненому ОСОБА_21 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинені в результаті дії тупих предметів в один і той самий час та які перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

В подальшому в порушення вимог посадових інструкцій фельдшера та сестри медичної Філії, фельдшер ОСОБА_6 спільно з сестрою медичною ОСОБА_19 будучи пособникам перевищення службових повноважень з боку ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 перебуваючи разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_26 у одиночній камері (карцері) корпусного відділення №6 ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, куди був поміщений ув`язнений ОСОБА_21 , в період часу з 16:11 год. по 16:29 год. провели огляд ув`язненого ОСОБА_21 за результатами якого в довідці про фіксацію тілесних ушкоджень було відмічено в ОСОБА_21 діагноз: «забійні синці в ділянці тулуба ліворуч, вушних раковин обабіч». За результатами огляду фельдшером ОСОБА_6 та сестрою медичною ОСОБА_19 прийнято рішення про можливість подальшого утримання ОСОБА_21 в умовах одиночної камери (карцеру) про що сестра медична ОСОБА_19 за вказівкою фельдшера ОСОБА_6 та на прохання в.о. ЧПНСІ ОСОБА_13 у порушення пункту 5 глави 7 розділу VIIІ Правил не маючи на те жодних повноважень винесла та підписала письмовий висновок лікаря (фельдшера) датований 22.12.2024 яким надано можливість тримання ув`язненого ОСОБА_21 в карцері.

Надалі встановлено, що за даними медичної карти стаціонарного хворого №24871 із КНП «КМКЛ ШМД» ОСОБА_21 госпіталізований в нейрохірургічне відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 о 11:55 год. де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_21 були виявлені наступні тілесні ушкодження: синець на верхній повіці лівого ока, ближче до зовнішнього його кута, синець на грудній клітині зліва від рівня 4-го ребра до 11-го ребра між середньо-пахвовою та задньо-пахвовою лініями, синець у лівому підребер`ї на рівні задньої пахвової лінії, синці на тильній поверхні лівої кісті на фоні основного суглобу 3-го пальця та на тильній поверхні основної фаланги 4-го пальця, переломи 4-11 ребр по передньо-пахвовій лінії зліва, 4-7 по передньо-пахвовій справа та перелом 7-го ребра по лопатковій лінії зліва із розривами пристінкової плеври зліва, крововилив у м`які тканини голови у правій скронево-потиличній ділянці, крововиливи під оболонки, у речовину та шлуночки мозку.

Усі зазначені тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупих предметів в один і той самий час та мають у сукупності ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебувають у прямому причинному звязку із настанням смерті. Смерть ОСОБА_21 настала від поєднаної травми голови та грудної клітини з пошкодженням головного мозку та ребер. На це вказують: зазначені вище ушкодження, а також набряк-набухання, дистрофія нейроцитів головного мозку з вторинними крововиливами в білій речовині мозку, вогнищевий субплевральний крововилив в легені, распіраторний дістрес-синдром з розвитком фіброзуючого альвеоліту, ателектазом альвеол та фібринозним плевритом, серозний альвеолярний набряк легень.

Встановлено, що під час надання медичної допомоги ОСОБА_21 медичними працівниками Філії фельдшером ОСОБА_6 та сестрою медичною ОСОБА_19 , були допущені суттєві недоліки (дефекти), а саме шляхом клінічного обстеження постраждалого були визначені лише зовнішні тілесні ушкодження у вигляді синців. Не було діагностовано ознаки черепно-мозкової травми та множинних переломів ребер. Це, в свою чергу призвело до недооцінки тяжкості наявності у пацієнта травми, несвоєчасного виклику швидкої медичної допомоги та госпіталізації ОСОБА_21 до лікувального закладу для необхідної медичної допомоги.

Вже спеціалістами бригади швидкої медичної допомоги у ОСОБА_21 встановлені наступні суттєві відхилення від нормальних показників функціонування організму: стан тяжкий (потребував транспортування на ношах), зниження свідомості до рівня сопора (12 балів за шкалою Глазго, нормальний показник 15), відсутність мови, явні візуальні порушення з боку неврологічного статусу (асиметрія обличчя, нерівномірність зіниць), крепітація (похрустування ребер при дослідженні грудної клітки пальпаторно (на дотик)), візуальна асиметрія грудної клітки - всі ці прояви травми голови та грудної клітки виявляються шляхом ретельного клінічного обстеження та не потребують обов`язкового використання інструментальних методів обстеження (зокрема рентгенографії).

Так, ОСОБА_21 одразу після діагностики характеру та тяжкості травми потребував надання медичної допомоги в умовах стаціонару. Фельшер ОСОБА_6 та сестра медична ОСОБА_19 не правильно визначили характер та тяжкість реальної травми у пацієнта, що в свою чергу призвело до надання медичної допомоги не у відповідності до вимог нормативно-правових документів МОЗ України. Існує прямий, закономірний причинно-наслідковий зв`язок між травмою грудної клітки та голови ОСОБА_21 та настанням його смерті. Своєчасна та надана в повному обсязі медична допомога могла б позитивно вплинути на несприятливий перебіг захворювання та перешкодити настанню смерті пацієнта.

Перебування ОСОБА_21 в одиночній камері (карцері) не дозволяло надати медичну допомогу своєчасно та у повному обсязі у зв`язку із не діагностуванням у ОСОБА_21 черепно-мозкової травми, та травми грудної клітки, зокрема із множинними переломами ребер.

Фельдшер ОСОБА_6 та сестра медична ОСОБА_19 , шляхом ретельного динамічного спостереження могли визначити ознаки погіршення стану пацієнта, зокрема зниження рівня свідомості, порушення неврологічного статусу, ознаки суттєвих больових відчуттів, порушення функції зовнішнього дихання, підвищену рухову активність чи навпаки гіподенамію. Тому обстеження ОСОБА_21 було недостатньо ретельним, що призвело до помилкової оцінки його стану та медичних потреб пацієнта.

Тим самим, фельдшер ОСОБА_6 та сестра медична ОСОБА_19 , умисно порушуючи вищевказані норми Конституції України, Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», Цивільного кодексу України, вимоги посадової інструкції фельдшера та сестри медичної філії, усвідомлюючи в силу свого рівня освіти, фахових знань і вмінь, що стан хворого ОСОБА_21 свідчив про те, що не повне обстеження та несвоєчасне надання медичної допомоги може призвести до тяжких наслідків та здоров`я даного хворого, у тому числі до смерті, допускаючи настання таких наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, - без поважних причин не надали хворому ОСОБА_21 медичну допомогу.

Зокрема, фельдшер ОСОБА_6 та сестра медична ОСОБА_19 , будучи медичними працівниками Філії та перебуваючи на чергуванні в ДУ «Київський слідчий ізолятор» де мали забезпечувати медичну допомогу ув`язненим та засудженим в тому числі ув`язненому ОСОБА_21 , що згідно наведених норм зобов`язувало їх надавати хворому необхідну медичну допомогу, в тому числі забезпечення і здійсненням своєчасного та повного обстеження, при наявності у ДУ «Київський слідчий ізолятор» медичної частини із спеціально відведеними місцями для хворих, при наявності реальної можливості поміщення туди ОСОБА_21 , за відсутності будь-яких поважних причин, не надали належним чином медичної допомоги, не помістили хворого ОСОБА_21 у встановленому порядку до палати медичної частини Філії під постійний медичний нагляд та не викликали бригади ЕМД, а також повідомили в.о. ЧПНСІ ОСОБА_13 про необхідність виклику бригади ЕМД.

Таким чином ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 139 КК України, а саме в ненаданні без поважних причин допомоги хворому медичним працівником, який зобов`язаний, згідно з установленими правилами, надати таку допомогу, якщо йому завідомо відомо, що це може мати тяжкі наслідки для хворого, що призвело до смерті хворого.

З огляду на викладене, ОСОБА_6 своїми умисними діями за сукупністю злочинів вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 139, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України.

Більш детальні фактичні обставини вчинення вказаних кримінальних правопорушень відображені у повідомленні про підозру ОСОБА_6 від 23.04.2025, яке долучено до цього клопотання.

23.04.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України.

За вказаними вище фактами кримінальної протиправної діяльності 23.04.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю: м. Березань Київської обл., українцю, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, в ході досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують реальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний може:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Кримінальне правопорушення, що інкримінується громадянину України ОСОБА_15 , відповідно до ст. 12 КК України, належать до тяжких, оскільки санкція ч. 3 ст. 135 та ч. 3 ст. 367 КК України передбачає основне покарання у вигляді позбавленням волі на строк до восьми років, а ч. 3 ст. 365 КК України передбачає основне покарання у вигляді позбавленням волі на строк до десяти років.

Вищевикладене свідчить також про те, що він, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

Маючи та підтримуючи тісні взаємозв`язки із ув`язненими та засудженими особами, налагоджених під час виконання своїх професійних обов`язків в межах ДУ «Київський слідчий ізолятор», а також із особами, що мають підвищений статус в кримінальному середовищі, може скористатися вказаними злочинними зв`язками з метою постійної зміни місця свого перебування (проживання), що дозволить йому протягом тривалого часу переховуватися від органів слідства та суду та в подальшому уникнути покарання.

Вищевказані обставини, а також той факт, що підозрюваний має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дають підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може вжити заходів, направлених на перетин державного кордону з метою переховування від органів досудового розслідування та суду на території іншої країни та подальшого уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Також враховуючи, що наразі, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, проведенням військових дій країною агресором, частина території держави Україна є тимчасово окупованою, що додатково створює ризик та може дати підозрюваному можливість переховуватись на тій території країни, яка непідконтрольна органам державної влади.

2. Незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

З урахуванням відомих підозрюваному обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, підозрюваний може вдатися до вчинення погроз фізичною розправою, умовлянь, підкупу, шантажу, інших дій насильницького характеру з метою впливу на інших підозрюваних, а також на свідків, які як допитані так і не допитані у кримінальному провадженні, та зміни останніми показів в частині фактичних обставин. Вплив на підозрюваних та свідків може сприяти уникненню притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності.

Окрім цього у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Ураховуючи встановлення факту вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень за попередньою змовою з іншими особами, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, останній, усвідомлюючи, що відомі йому особи з числа учасників вчинення кримінальних правопорушень можуть надати правдиві показання щодо його особистої ролі у організації, сприянні, підготовці та вчинення кримінального правопорушення, намагатиметься вплинути на таких осіб з метою домогтися надання ними неправдивих показань на свою користь.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час у кримінальному провадженні існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, може продовжити узгоджувати свої дії з іншими учасниками злочинів, з метою недопущення викриття себе, а також з метою перешкоджання органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, підозрюваний, перебуваючи не під вартою, усвідомлюючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває в активній стадії та на даний час проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення повного кола осіб, причетних до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зможе сприяти переховуванню таких осіб від органу досудового розслідування, інформувати та попереджати таких осіб про їх кримінальне переслідування та хід досудового розслідування.

4. вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Даний ризик підтверджується самим характером вчинення кримінальних правопорушень та особистістю підозрюваного, та ґрунтується на тому, що ОСОБА_6 в силу займаної посади та здійснюючи службу в ДУ «Київський слідчий ізолятор» може примушувати свідків як із числа ув`язнених, так із числа службових осіб до відмови від давання показань або спотворити раніше надані покази, чим саме вчинити кримінальне правопорушення передбачене ст. 386 КК України.

В цей же час, в розслідуваному кримінальному провадженні, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні ряду інших кримінальних правопорушень, що свідчить про систематичність поведінки підозрюваного, усвідомлене та цинічне прийняття наслідків своїх дій та недбале ставлення до їх настання.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому підстави, а також просить клопотання задовольнити.

Захисник та підозрюваний заперечували щодо задоволення клопотання, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до наступного висновку.

Так, Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001006 від 28.12.2024 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 367 КК України, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365, ОСОБА_6 та ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 365 КК України..

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

Згідно з ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто - тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Описана у клопотанні фабула кримінального провадження з наданими поясненнями у судовому засіданні прокурором, дає слідчому судді підстави дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_6 ознак інкримінованих йому злочинів.

Таким чином, досліджені матеріали клопотанні, які зазначені вище, в сукупності з обставинами кримінального правопорушення, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри та причетності ОСОБА_6 до інкримінованого діяння.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке можу бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчинення впливу на інших учасників кримінального провадження, в тому числі тих, з якими злочин вчинено у співучасті, можливість сховати чи знищити речі, які мають значення для кримінального провадження, а також доведена можливість впливу на свідків.

Отже, слідчий суддя у відповідності до положень ст.ст. 176, 177, 178 КПК України враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , за вчинення тяжкого злочину, а тому відповідно до п. 4 ст. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження слід застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.06.2025 включно.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20.06.2025 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1