ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1308/25 Справа № 205/7741/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001053, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Краматорську Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду скасувати.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вказує, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на незаконність вироку через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, захисник вказує, що обвинувачений не викрадав мобільний телефон у потерпілого, жоден зі свідків не бачив саме крадіжку, а тому дії ОСОБА_7 підлягають перекваліфікації на ст. 198 КК України.

Зазначає, що в показаннях потерпілого та свідків є суперечності, а всі докази, надані стороною обвинувачення, є недостовірними та недостатніми для кваліфікації протиправних дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України.

Вказує, що потерпілий не подавав цивільний позов, претензій до ОСОБА_7 не має, а тому вважає, що до обвинуваченого може бути застосовано міра покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк до трьох років.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення призначеним покаранням менш суворого покарання у вигляді двох років двох місяців позбавлення волі, призначеного за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2024 року, остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_7 покарання вирішено рахувати з дня його затримання, а саме з 10.07.2023 року.

Скасувано арешт на мобільний телефон TECNO BD4i, блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , у вигляді заборони на його відчуження, розпорядження та користування ним, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.07.2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертиз у загальній сумі 200 гривень.

Вирішено питання про долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинуваченого визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, 09 липня 2023 року, близько 14 години, знаходився за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська 40 - Н, біля магазину «Адель», де побачив, потерпілого ОСОБА_9 у якого з лівого боку в кишені сорочки з коротким рукавом, одягнутій на потерпілому, знаходився мобільний телефон TECNO BD4i, блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 . В цей момент, у ОСОБА_10 виник кримінальний протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

Одразу після цього, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, перебуваючи біля магазину «Адель» по вул. Великій Діївській 40 - Н, в м. Дніпро, ОСОБА_11 , діючи відкрито, умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, в період воєнного стану, наблизився до ОСОБА_9 та своєю правою рукою дістав з лівої кишені сорочки з коротким рукавом мобільний телефон TECNO BD4i, блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , що належить потерпілому. В цей час, ОСОБА_9 вчинив опір злочинним діям ОСОБА_10 та почав намагатись забрати мобільний телефон TECNO BD4i, блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , після чого ОСОБА_7 , з метою подолання його фізичного супротиву, почав відштовхувати ОСОБА_9 від себе руками, тим самим, застосував відносно нього насильство, що не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Надалі, ОСОБА_11 , скориставшись тим, що потерпілий не виказував подальшої активної протидії, утримуючи викрадений мобільний телефон TECNO BD4i, блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , при собі, втік з місця вчинення кримінального правопорушення. В подальшому, ОСОБА_11 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду в розмірі 3771 гривень 84 копійки.

Вказані дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; 3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; 4) чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші питання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити серед іншого докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

За змістом цієї норми закону у мотивувальній частині обвинувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у кримінальному провадженні, аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, а також мотивовані висновки суду про доведеність вчинення кримінального правопорушення або недоведеність вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, в тому числі:

-показаннями у судовому засіданні суду першої інстанції потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що 09 липня 2023 року, приблизно о 14.00 годині, він знаходився біля магазину «Адель», де працювала продавцем його знайома, при цьому, його мобільний телефон TECNO BD4i, блакитного кольору знаходився у верхній лівій кишені сорочки, яка була одягнена на ньому, половину якого було видно з кишені. Коли він підійшов до магазину, він побачив невідомого молодого чоловіка, який метушився біля нього, та він запам`ятав його обличчя та, зокрема, що у нього був шрам на лівій щоці. Так, він взяв у продавця ключі від морозильної камери, яка стояла на вулиці під вікном магазину «Адель», підійшов до холодильної камери, відкрив її, взяв морозиво, закрив камеру, після він повернув продавчині ключі та в той час, невідомий молодий чоловік, особу якого в подальшому було встановлено як ОСОБА_7 , хватає правою рукою його мобільний телефон з кишені, на що він, з метою зупинити протиправні дії, хватає своєю лівою рукою за праву руку ОСОБА_7 , після чого, в процесі сутички, вони вдвох опинилися біля клумби та впали на неї. Коли вони вже впали на клумбу, він відпустив руку ОСОБА_7 , але ж свого мобільного телефону в його руці він вже не бачив, куди він його поклав також не бачив, а тому відразу став запитувати де його мобільний телефон та вимагати повернути. На що ОСОБА_7 сказав, що у нього немає його мобільного телефону. Потерпілий пояснив, що поруч на землі його також він не бачив, в процесі сутички до них ніхто не підходив, ніхто не розбороняв. Потім вони піднялися та ОСОБА_7 сказав, що можливо його мобільний телефон взяв чоловік який перебував разом з жінкою біля магазину та він спробує його наздогнати, на що потерпілий сказав -«Хочеш біжи», після чого ОСОБА_7 відразу кудись побіг. Через декілька хвилин останній повернувся і сказав, що не зміг нікого наздогнати. Потерпілий пояснив, що залишаючись на місці, приблизно через 5 хвилин після вказаних подій до нього підійшло двоє чоловіків, серед яких в подальшому потерпілий впізнав свідка ОСОБА_12 , та які запропонували йому за 200 грн. розшукати його майно, на що він відмовився. Після він викликав поліцію. Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні відразу впізнав в особі обвинуваченого ОСОБА_7 того самого чоловіка, який відкрито викрав його майно. Також, потерпілий зазначив, що в день викрадення його мобільного телефону він декілька разів намагався дозвонитися з іншого телефону на свій мобільний телефон, але ж слухавку ніхто не брав. Також потерпілий висловив версію, що оскільки під час сутички з обвинуваченим до них ніхто не підходив, тому обвинувачений, після того, як вихватив з кишені його мобільний телефон, міг його кудись перекинуть, а потім забрати або передати комусь;

-показаннями у судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що 09 липня 2023 року вона працювала на своєму робочому місці, а саме, продавцем в магазині «Адель» за адресою: : м. Дніпро, вул. Велика Діївська 40 - Н, та в той день до неї звернувся потерпілий, який їй був раніше відомий, оскільки був частим покупцем та знала, що його звати ОСОБА_14 , який попрохав продати йому морозиво. Свідок пояснила, що холодильна камера знаходилась на вулиці, та вона передала ключі від холодильної камери ОСОБА_14 , який сам відкрив цю камеру та взяв морозиво і повернув ключі. В той час вона побачила через відкрите вікно магазину, що на вулиці відбувається якась штовханина між останнім та молодим чоловіком на ім`я ОСОБА_15 , якого вона також знала раніше, як покупця. Бачила як вони штовхають один одного, а після впали на землю та почали качатися, після почула як ОСОБА_14 голосно вимагає «Віддай телефон». Пам`ятає, що хтось зайшов до магазину та повідомив про те, що вкрали мобільний телефон. Свідок зазначила, що в той момент в приміщенні магазину перебували покупці, тому вона не могла вийти на вулицю, та вона попрохала покупця вийти на вулицю та допомогти припинити сутичку. Після, вона бачила як ОСОБА_9 встав і почав шукати свій мобільний телефон та запитувати у присутніх на вулиці де його телефон. Свідок зазначила, що оскільки з дня вчинення кримінального правопорушення пройшло багато часу, тому вона не все чітко пам`ятає, тому покази, які вона давала на стадії досудового розслідування, підтверджує, зокрема, підтверджує покази в частині того, що через вікно вона бачила та чула як ОСОБА_14 кричав на ОСОБА_15 та вимагав, щоб останній повернув його мобільний телефон;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09.07.2023 року відповідно до якого ОСОБА_9 просить органи поліції прийняти міри до невстановленої особи, яка 09.07.2023 року за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська 40 - Н, біля магазину «Адель» відкрито заволоділа його майном, а саме, мобільним телефоном TECNO BD4i, блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.07.2023 року, згідно із яким потерпілий ОСОБА_9 у присутності двох понятих впізнав за формою очей, носу, за загальними рисами обличчя, за наявності шраму на лівій щоці, на фотознімку № 2 особу, яка 09.07.2023 року за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська 40 - Н, біля магазину «Адель» відкрито заволоділа його майном, а саме, мобільним телефоном TECNO BD4i, блакитного кольору, на фотознімку №2 впізнав саме ОСОБА_7 ;

-протоколом затримання особи від 10.07.2023 року, згідно із яким 10 липня 2023 року о 13.55 год., за адресою: м. Дніпро, вул. Чукотська, 3а, в рамках кримінального провадження затримано ОСОБА_7 ; в ході якого слідчим СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, за участю захисника, у присутності понятих проведений обшук ОСОБА_7 , під час якого у останнього з кишені штанів вилучено мобільний телефон TECNO BD4i, блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який поміщено до спецконверту та вилучено до ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області;

-мобільним телефоном TECNO BD4i, блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який визнаний речовим доказом згідно постанови про визнання речових доказів від 12.07.2023 року (квитанція №4353);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.07.2023 року, згідно із яким свідок ОСОБА_13 у присутності двох понятих впізнала за формою очей, носу, за загальними рисами обличчя, за наявності шраму на лівій щоці, на фотознімку № 1 особу, яка 09.07.2023 року за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська 40 - Н, біля магазину «Адель» відкрито заволоділа майном ОСОБА_9 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.07.2023 року, згідно із яким свідок ОСОБА_16 у присутності двох понятих впізнав за загальними рисами обличчя, по овалу обличчя, на фотознімку № 1 особу, яка 09.07.2023 року за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська 40 - Н, біля магазину «Адель» вихопив з кишені шведки одягнутої на чоловіку мобільний телефон.

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши у вироку вищезазначені та інші докази, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку наданим стороною обвинувачення доказам не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та доведеність вини останнього у його вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що сторона захисту не оспорює тих фактів, що ОСОБА_7 у день, час та у місці, що зазначені в обвинуваченні, мав сутичку із потерпілим ОСОБА_9 , а також у подальшому, при затриманні та особистому обшуку обвинуваченого, в останнього було виявлено та вилучено належний потерпілому мобільний телефон TECNO BD4i, блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 .

Натомість позиція апелянтів повторює лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, та полягає у висуненні версії про те, що сутичка між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 мала побутовий характер і не була пов`язана із посяганням на майно потерпілого, а вищевказаний телефон ОСОБА_17 пізніше придбав у ОСОБА_12 , який у свою чергу знайшов його на місці події, при цьому обвинувачений повністю розумів належність цієї речі потерпілому ОСОБА_9 .

Дана версія була ретельно перевірена судом першої інстанції та грунтовно відкинута як неспроможна, оскільки вона не має переконливого підтвердження та спростовується дослідженими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_9 у своїх поясненням чітко та послідовно вказував, що між ним та ОСОБА_17 не виникало будь-якого побутового конфлікту, натомість останній, наблизившись до нього, відразу вихопив своєю правою рукою його мобільний телефон з кишені, і подальша сутичка виникла внаслідок спроби потерпілого припинити злочинні дії обвинуваченого.

У своїй заяві до правоохоронних органів ОСОБА_9 також зазначив, що просить органи поліції вжити заходи до невстановленої особи, яка 09.07.2023 року за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська 40 - Н, біля магазину «Адель», відкрито заволоділа його майном, а саме, мобільним телефоном TECNO BD4i.

Згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.07.2023 року, свідок ОСОБА_16 впізнав на фотознімку № 1 ОСОБА_7 як особу, яка 09.07.2023 року за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська 40 - Н, біля магазину «Адель», вихопила з кишені шведки, одягнутої на іншому чоловікові, мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаною судом першої інстанції, пояснила, що через відкрите вікно магазину побачила, що на вулиці відбувається якась штовханина між обвинуваченим та потерпілим, при цьому останній голосно вимагає «Віддай телефон».

Будь-яких підстав у потерпілого та цих свідків оговорювати обвинуваченого не вбачається, сторона захисту на такі обставини не посилається та їх наявність не обгрунтовує.

Показання свідка ОСОБА_12 про те, що він нібито після сутички між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 знайшов на землі мобільний телефон потерпілого, поклав його до кишені та у подальшому продав обвинуваченому, суд першої інстанції грунтовно оцінив критично, оскільки вони не узгоджуються із показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_13 та самого ОСОБА_7 , які не вказували як на те, що будь-яка особа підходила до обвинуваченого та потерпілого у той час, коли між ними відбулася сутичка, так і на те, що після сутички на землі залишилися будь-які речі. Крім того, між показаннями ОСОБА_12 та обвинуваченого наявні істотні розбіжності в частині суми, за яку був придбаний телефон, та обставин його придбання.

Відтак колегія суддів погоджується із правильністю висновку суду першої інстанції про спростованість версії захисту, оскільки він грунтується на дійсному змісті досліджених доказів. У межах апеляційного провадження обвинуваченим та захисником не надано будь-яких нових відомостей, які могли б поставити його під сумнів.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що дослідженими доказами поза розумним сумнівом підтверджується той факт, що мобільний телефон TECNO BD4i вибув з володіння ОСОБА_9 внаслідок дій ОСОБА_7 , який відкрито вихопив його з кишені потерпілого, і у подальшому вказана річ була виявлена та вилучена в обвинуваченого при його затриманні. Натомість те, що під час сутички ОСОБА_7 зумів непомітно для потерпілого позбутися телефону, яким він заволодів, або приховати його при собі у такий спосіб, що ОСОБА_9 його не виявив, на кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його винуватості не впливає.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4