ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/852/24 Номер провадження 11-кп/814/1276/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 березня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000632 від 16.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Урень Уренського району Горьківської області рф, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 08.05.2025 включно.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував наявність ризиків, які в ході судового розгляду не зменшилися.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що сторона захисту категорично заперечує будь-яку причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину.

Вказує, що жоден із перерахованих стороною обвинувачення доказів не доводить вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Більше того, як було встановлено під час позаминулого судового засідання, сторона обвинувачення звернулася до суду з клопотанням про призначення судової медико-цитологічної експертизи штанів ОСОБА_8 , на яких виявлено не тільки плями, а навіть потьоки рідини бурого кольору.

Наголошує, що виникає питання, чому ця експертиза не була проведена на стадії досудового розслідування і сам факт звернення сторони обвинувачення із зазначеним клопотанням, вказує на те, що доказів вини обвинуваченого явно не вистачає.

Зазначає, що докази сторони обвинувачення, насправді не доводять вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Вказує також на недоведеність існування ризиків, які грунтуються на припущеннях, крім того в судовому засіданні вже були допитані потерпіла ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та неповнолітнього свідка ОСОБА_17 , а щодо зловживань алкогольними напоями, то відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 600 від 07.12.2023, в матеріалах справи відсутні достатньо переконливі дані про зловживання спиртними напоями на протязі життя.

Крім того зазначає, що допитані під час досудового розслідування свідки сторони захисту одностайно заявляли, що ніколи перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 не призводило до порушень громадського порядку. В той же час, у сторони обвинувачення немає жодного доказу порушень громадського порядку з боку обвинуваченого, вчинених під час вживання алкогольних напоїв.

Щодо відсутності постійного джерела доходу, зауважує, що ОСОБА_8 хворіє на ДЦП з народження, згідно із тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного від 18.02.2020 є непридатним до військової служби.

Вказує, що факт наявності сильних соціальних зв`язків доводиться тим, що, не зважаючи на досить скрутне фінансове становище родини, вона змогла найняти адвоката, щоб належним чином захистити права обвинуваченого.

Вважає, найбільш доцільним застосування відносно ОСОБА_8 цілодобового домашнього арешту з перебуванням за адресою проживання його матері ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_2 , яке розташоване на значній відстані від місця проживання свідків та потерпілої. Крім того, мати обвинуваченого ОСОБА_8 буде здійснювати контроль за належною поведінкою свого сина, не допускаючи зловживання алкогольними напоями.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 з підстав у ній наведених. Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000632 від 16.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - умисного вбивства, тобто протиправного заподіяння смерті ОСОБА_18 .

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке ухвалою суду першої інстанції задоволено 10.03.2025.

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_7 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Судом враховано, що ОСОБА_8 висунуте обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, у разі доведення його вини може бути призначено покарання від 8 до 15 років позбавлення волі, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, він не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, що свідчить про наявність ризиків переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, можливості скоювати інші злочини, можливості незаконно впливати на свідків, допит яких в судовому засіданні ще триває.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

Стороною захисту не наведено переконливих доводів, які б давали підстави вважати, що домашній арешт зможе перешкодити настанню ризиків, які були встановлені судом, ще й з огляду на те, що інкримінований ОСОБА_8 злочин було вчинено саме за місцем проживання останнього по відношенню до його сусідки.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисником не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисника про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також його незгоди щодо процедури надання та оцінки доказів в суді першої інстанції, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони виходять за межі перегляду ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Більше того, питання щодо винуватості або невинуватості особи, а також оцінки доказів з точки зору їх достатності та допустимості для доведення вини, оцінюються виключно судом при розгляді справи по суті з винесенням остаточного рішення у справі.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 березня 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4