ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2228/25 Справа № 202/664/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника заставодавця адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду об`єднане кримінальне провадження №0001259за апеляційною скаргою прокурора, який прийма участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року про закриття на підставі п.5 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК)кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.311 Кримінального кодексу України (далі- КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебували кримінальні провадження №0001180 від 07.10.2020 року та №0001259 від 07.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 311 КК.

Оскавржуваною ухвалою суду за клопотанням прокурора провадження закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК у зв`язку зі смертю обвинуваченої ОСОБА_9 .

У задоволенні клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави відмовлено та ухвалено заставу у сумі - 208 000,00 грн., що внесена за обвинувачену ОСОБА_9 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на підставі платіжної інструкції 0.0..1 від 15.08.2022 року повернути особі, яка її внесла - ОСОБА_10 .

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до вимог ст.ст.100, 124 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції щодо вирішення питання про заставу та процесуальні витрати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в провадженні судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 перебували кримінальні провадження №0001180 від 07.10.2020 року та №0001259 від 07.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 311 КК.

Так у підготовче судове засідання, яке проводилось 21.05.2021, ані обвинувачена, ані її захисник не прибули та не надали суду підтверджуючі документи поважності своєї відсутності. Крім того до обвинуваченої ОСОБА_9 в рамках розгляду кримінального провадження №0001180 вже застосовувалися приводи з підстав її неприбуття у судове засідання, що, на перекоання апелянта, вказує на ігнорування законних вимог законодавця.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2021 стороні обвинувачення було відмовлено в обранні відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який у подальшому був продовжений до 18.09.2021 та судом стороні захисту було зроблено попередження щодо неухильного виконання вимог запобіжного заходу та інших вимог КПК щодо прибуття у судове засідання.

27.07.2021 Левобережною окружною прокуратурою міста Дніпра отримано листа від ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про виявлення факту порушення режиму виконання запобіжного заходу обвинуваченою ОСОБА_9 , що мало місце 25.07.2021 о 00.50 год. в приміщенні магазину «АТБ» за адресою: м. Дніпро, вул. П. Калнишевського,1А.

Крім того, стороною обвинувачення особисто зафіксовано факт порушення обвинуваченою ОСОБА_9 умов цілодобового домашнього арешту 07.06.2021 о 15.23 год.

Також прокурор вказує на те, що ані обвинувачена ОСОБА_9 , ані її захисник у судові засідання, призначена на 02.03.2022 та 01.04.2022, не з`явилися, причин своєї неявки суду не повідомили, та в подальшому ігнорували судові виклики, що загалом із раніше допущеними порушеннями становлять неодноразові, систематичні, безпідставні ухилення з боку сторони захисту від виконання умов запобіжного заходу, а також неповагу до суду та сторін кримінального провадження.

Поміж іншого апелянт вказує на те, що стороні обвинувачення відомо, що ОСОБА_9 є підозрюваною у іншому кримінальному провадженні №0000421 від 05.04.2022 за ч.2 ст.307 КК, досудове розслідування в якому проводилось СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та в рамках якого ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в розмірі 223.900,00 грн, яку було внесено 12.04.2022 та підозрювану ОСОБА_9 було звільнено з-під варти.

Рішенням слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2022 відносно ОСОБА_9 було продовжено строк дії обов`язків до 04.07.2022 та 30 червня 2022 обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні було скеровано до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду по суті. Натомість судом та стороною обвинувачення вживалися заходи до встановлення місця перебування обвинуваченої ОСОБА_9 , однак остання за місцем свого мешкання довгий час не перебувала.

Таким чином, як зазначає апелянт, у сторони обвинувачення були наявні достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_9 ухиляється від суду та не зявляється у судові засідання без поважних причин, у звязку з чим прокурором у судовому засіданні 22 квітня 2022 року було заявлено клопотання про затримання з метою приводу до суду обвинуваченої для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу та яке судом було задоволено. Однак у суді засідання 23.05.2022, 09.06.2022 та 20.06.2022 обвинувачена ОСОБА_9 знову не зявилася.

14.07.2022 судом було задоволено клопотання сторони обвинувачення про обрання щодо обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із можливістю внесення застави у розмірі 208 000,00 грн, з покладенням на неї відповідних обов`язків. За повідомленням ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4 ОСОБА_9 16.08.2022 була звільнено з-під варти під заставу у розмірі 208 000,00 грн.

Прокурор, посилаюсь на приписи статті 182, 203 КПК та Порядок внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2012 №15, зазначає, що у разі порушення умов такого запобіжного заходу як застава, неявки обвинуваченого до суду без поважних причин, а також якщо обвинувачений не здав на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, суд вправі застосувати заходи кримінально- процесуальної відповідальності - звернути заставу (її частину) в дохід держави.

На відповідний запит прокурора до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про здачу на зберігання паспорту громадянина України для виїзду за кордон обвинуваченої ОСОБА_9 або інших документів, що надають право на виїзд із України та вїзд в Україну, після 16.08.2022 відповідно до ухвал Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14.07.2022 та 10.08.2022 (справа № 202/664/21) про обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави та покладенням певних обов`язків, була отримана відповідь, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , оформлений на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на зберігання до територіального підрозділу ГУ ДМС в Дніпропетровській області не надходив.

У судові засідання, які призначалися на 14.09.2022, 16.12.2022, 11.03.2023 та 30.03.2023 обвинувачена ОСОБА_9 знову не зявлялася без поважних причин.

Крім того прокурор зазначає, що відносно обвинуваченої ОСОБА_9 інше кримінальне провадження №000188 від 04.03.2023 за ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.1 ст.317 КК також було скеровано до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та до змісту висунутого обвинувачення ОСОБА_9 змінила місце свого проживання з АДРЕСА_1 , де здійснювала на постійній основі організацію місця для незаконного вживання та виготовлення психотропних речовин, та інші кримінально карані діяння.

Отже апелянт переконаний, що зазначене свідчить про порушення обвинуваченою ОСОБА_9 покладених на неї ухвалою слідчого судді обовязків, зокрема: прибувати за кожної вимогою до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (праспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При цьому прокурор не погоджується з доводами суду про те, що обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, яке перебувало на розгляді іншого суду та вважає такі твердження немотивованими, оскільки відсутні будь-які посилання суду на номер такого кримінального провадження та в провадженні якого суду перебував обвинувальний акт щодо обвинуваченої ОСОБА_9 , обраний відносно неї запобіжний захід, а також період знаходження обвинуваченої під вартою або на іншому запобіжному заході, що безпосередньо не може впливати на належне свідоме виконання процесуальних ообвязків у цьому кримінальному провадженні, без своєчасного повідомленя самою обвинуваченою або її захисником про неможливість виконання обовязків, встановлених ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14.07.2022.

Не погоджується прокурор і з посилання суду на те, що обвинувачена з`являлася у певні дні, але розгляд справи відкладався через незабезпечення стороною обвинувачення явки у судове засідання свідків, оскільки, як стверджує апелянт, це не спростовує той факт, що обвинувачена ОСОБА_9 безпідставно не зявлялася до суду в інші дні.

Такими чином прокурор вказує, що стороною обвинувачення встановлено щонайменше три порушення, допущені обвинуваченою ОСОБА_9 в ході виконаня нею умов запобіжного заходу, відмова в прийнятті яких залишилась судом невмотивованою, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Окремо в апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що суд в резолютивній частині свого рішення вирішив долю судових витрат, повязаних з проведенням експертизи, та відніс їх на рахунок держави. Однак судом, в порушення ч.11 ст.182 КПК, не вирішено питання про позицію заставодавця щодо зарахування застави, внесеної останнім, на виконання вироку в частині майнових стягнень, що, на думку апелянта, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на вищенаведене прокурор просить апеляційний суд ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року скасувати в частині вирішення питання про заставу та понесені судові витрати. Постановити нову ухвалу, якою звернути заставу, внесену за обвинувачену ОСОБА_9 згідно ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2022 у розмірі 208 000, 00 грн в дохід держави, а також вирішити питання про долю судових витрат за рахунок застави.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

На апеляційну скаргу прокурора представником заставодавця ОСОБА_7 подані заперечення, в яких він наводить свої аргументи на спростування доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції заставодавець ОСОБА_10 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка,відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, яка частково підтримала доводи апеляційної скарги, але наполягала на її задоволенні у повному обсязі, вислухавши пояснення представника заставодавця, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити рішення місцевого суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями статті 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що вказаних вимог процесуального закону судом першої інстанції дотримано з огляду на таке.

Відповідно до положень п.5 ч.1 та ч.7 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1, 10 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Оскільки законність закриття даного кримінального провадження прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється, тому судом апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.404 КПК, не перевіряється.

Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами прокурора щодо неправильного вирішення судом першої інстанції долі застави, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання щодо застави у розмірі - 208 000,00 грн, внесену за обвинувачену ОСОБА_9 заставодавцем ОСОБА_10 та мотивуючи своє рішення про необхідність її повернення особі, яка її внесла - ОСОБА_10 , суд першої інстнації послався на наступне.

Судом досліджена процесуальна поведінка обвинуваченої після внесення застави і встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2022 року стосовно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначено заставу, яку було внесено 15 серпня 2022 року.

У судові засідання 01 лютого 2023 року, 21 лютого 2023 року, 30 березня 2023 року, 20 квітня 2023 року, 17 травня 2023 року, 12 червня 2023 року обвинувачена ОСОБА_9 з`являлась, але у зв`язку з незабезпеченням стороною обвинувачення явки свідків обвинувачення, судові засідання було відкладено.

Під час розгляду кримінального провадження стало відомо, що ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, яке перебувало на розгляді іншого суду.

Отже місцевий суд зауважив, що для звернення застави в дохід держави, на чому наполягала сторона обвинувачення, прокурором не надано підтверджень щодо порушення з боку ОСОБА_9 покладених на неї обов`язків, не виконання обов`язку щодо передачі на зберігання паспорту для виїзду за кордон, що ,на думку суду, не є підставою для звернення застави в дохід держави.

З такими висновками місцевого суду погоджується суд апеляційної інстнації.

Відповідно до положень ч.ч.3,6,8 ст.182 КПК при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження за клопотанням прокурора ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2022 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначено заставу в розмірі 208 000, 00 грн у зв`язку з неодноразовою неявкою обвинуваченої до суду.

Одночасно, у разів внесення застави, на обвинувачену ОСОБА_9 судом були покладені обовязки: прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися з населенного пунку, в якому вона проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну (том №3 а.п.2-4).

Судом першої інстанції було встановлено, що визначений розмір застави було внесено 15 серпня 2022 року ( том №3 а.п.137), обвинувачену ОСОБА_9 було звільнено з-під варти 16 серпня 2022 року ( том №3 а.п.194), а отже вона вважається такою, що перебуває на запобіжному заході у вигляді застави, з покладенням на неї процесуальних обовязків, визначених ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2022 року.

Журнали судових засідань перебігу подальшого судового розгляду свідчать про те, що обвинувачена ОСОБА_9 після її звільнення з під-варти та під час перебування на запобіжному заході у вигляді застави сумлінно виконувала покладені на неї судом процесуальні обовязки та регулярно зявлялася у судові засудання, призначені на 14.09.2022 (том №3 а.п.29-30), на 07.10.2022 ( том №3 а.п.33-34), на 04.11.2022 ( том №3 а.п.37-39), на 11.01.2023 ( том №3 а.п.54-55), на 01.02.2023 ( том №3 а.п. 57-58), на 21.02.2023 ( том №3 а.п. 64-65), на 13.03.2023 ( том №3 а.п.70-71), на 30.03.2023 ( том №3 а.п.83-84), на 20.04.2023 ( том №3 а.п.92-93), на 17.05.2023 ( том №3 а.п.98-99), на 12.06.2023 ( том №3 а.п.103-104), на 13.07.2023 ( том №3 а.п.110-111), на 19.09.2023 ( том №3 а.п.112-113), на 02.02.2024 ( том №3 а.п.117). Лише в останнє судове засідання Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, призначеного на 29.07.2024 ( том №3 а.п.124), обвинувачена ОСОБА_9 не з`явилася у зв`язку з її смертю, про що суду повідомив прокурор ОСОБА_8 , та ця обставина підтверджується наявними у справі копіями відповідних документів про смерть ОСОБА_9 - 19 червня 2024 року ( том №3 а.п.133-135).

Отже, твердження апелянта систематичну неявку обвинуваченої ОСОБА_9 до суду без поважних причин не заслуговують на увагу та не ґрунтуються на матеріалах даного кримінального провадження.

Щодо посилання прокурора на відомості ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про ненадходження до державного органу паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , оформлений на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( том №3 а.п195), то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ця обставини жодним чином не свідчить про систематичне порушення обвинуваченою ОСОБА_9 покладених на неї процесуальних обов`язків ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2022 року, яке б свідчило про невиконання заставодавцем покладених на нього обовязків та є безумовною підставою для звернення застави в дохід держави.

При цьому посилання сторони обвинувачення на наявність повідомленої підозри ОСОБА_9 в інших кримінальних провадженнях №0000421 та №000188, а також обрані відносно неї запобіжні заходи та її процесуальна поведінка в рамках цих проваджень, не мають жодного відношення до нашого кримінального провадження, а тому не можуть враховуватися судом при вирішенні питання про долю застави, внесеної в рамках об`єднаного кримінального провадження №0001259.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції було прийнято законне, обгрунтоване та умотивоване рішення про необхідність повернення застави у сумі - 208 000,00 грн., що внесена за обвинувачену ОСОБА_9 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на підставі платіжної інструкції 0.0..1 від 15.08.2022 року, особі, яка її внесла - ОСОБА_10 .

Водночас місцевим судом правильно було вирішено долю судових витрат за проведення експертизи та їх віднесено за рахунок держави.

Відповідно до приписів ч.2 ст.124, ч.1 ст.126 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У своїх правових висновках щодо розподілу процесуальних витрат, викладених у постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21), Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, що процесуальні витрати це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження. Умовно їх можна поділити на: витрати, які учасник кримінального провадження несе самостійно та витрати, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).

Виходячи з викладеного Суд констатував, що стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення спеціаліста/експерта саме стороною захисту.

Отже колегівя суддів вважає, що оскільки провадження у нашій справі закінчено не ухваленням обвинувального вироку суду, а ухвалою про закриття кримінального провадження у звязку зі смертю обвинуваченої ОСОБА_9 , якою не було встановлено провину особи у вчиненні злочинів, тому судові витрати на залучення експерта під час досудового розслідування судом правильно віднесені за рахунок держави.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року про закриття на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.311 КК є законною, обґрунтованою, належним чином мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК. Підстави для її скасування чи зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року про закриття на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.311 КК залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11