ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/3475/24

Провадження № 1-кп/0285/350/25

29 квітня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

представник потерпілого ОСОБА_7 ,

цивільний позивача ОСОБА_6 ,

цивільний відповідач ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «СК «ПЗУ Україна»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001294 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоішімка, Целиноградський район, Целиноградська область, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні осіб не має, є особою 3 групи інвалідності, працює ТОВ "Інтер Еко Технологія, оператор, судимостей немає,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

установив :

16.11.2023 о 20 годині 01 хвилині ОСОБА_4 , керував технічно працездатним автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , рухався по вул. Житомирська в напрямку вул. Київська в м. Звягель Житомирської області.

Рухаючись вказаною ділянкою дороги водій ОСОБА_4 в порушення, вимог пунктів 2.3. б), 12.3., 38.1, Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів №1306 від 10.10.2001, наближаючись до нерегульованого перехрестя вулиць Житомирська-Зарічна-Військової доблесті в м. Звягель Житомирської області, діючи необережно, а саме з кримінальною протиправною недбалістю, будучи не уважним, не простежив за дорожньою обстановкою та її змінами, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, маючи об`єктивну можливість бачити при наближенні пішохода ОСОБА_6 , який рухався по нерегульованому пішохідному переході, зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу, не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, що призвело до наїзду на пішохода.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритих переломів обох кісток правої гомілки з раною на внутрішній поверхні, закритих переломів кісток таза справа, які належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_4 пунктів 2.3. б), 12.3., 18.1. Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 16.11.2023 біля 20 години він керував автомобілем ВАЗ 2101 по вул. Житомирська в м. Звягель, швидкість не перевищував, за два метри до пішохідного переходу побачив, що на пішохідний перехід вийшов пішохід, почав гальмувати, проте було вже пізно. Ділянка дороги у місці ДТП освітлена не була. Потерпілому надавав кошти на лікування у розмірі 1000 грн, 1750 грн, 5000 грн та 4350 грн, які перераховував сину потерпілого. Щиро кається, просить пробачення у потерпілого. Цивільний позов визнає частково у розмірі 50 000 грн. Його цивільна відповідальність у момент ДТП була застрахована у ПЗУ Україна, поліс № 212768352 від 29.12.2022.

Потерпілий в судовому засіданні показав, що працює в АТБ, того дня він повертався зі зміни, підійшов до пішохідного переходу, для водіїв горів жовтий мигаючий колір світлофора, почав перехід проїзної частини, побачив автомобіль який наближався до нього. Останній рухався приблизно зі швидкістю 60 км/год. Водій заходів щодо зменшення швидкості руху не вживав. Після зіткнення з автомобілем він опинився на животі, свідомості не втрачав. На даний час він не працює, запланована ще операція у зв`язку із отриманими травмами після ДТП. З роботи ще не звільнений, так як лікується. За наслідками ДТП йому встановлена 2-га група інвалідності. Зазначив, що від обвинуваченого отримав 12 200 грн на лікування. Цивільний позов підтримує. Щодо міри покарання вказав, що у разі якщо останній відшкодує йому шкоду згідно цивільного позову, просить його не карати. Заяву про страхову виплату до ПЗУ Україна не подавав.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого та потерпілого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого, цивільного позову, речових доказів, арештованого майна та судових витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Суд, відповідно до загальних засад кримінального судочинства, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, прийшов до висновку, що умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, відповідальність за який передбачає покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом чи без такого.

Відповідно до ст. 66 КК України, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України у рішенні № 15-рп/2004, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Під час обрання виду покарання суд враховує особу обвинуваченого, який судимостей немає, одружений, за місцем проботи характеризується позитивно, на обліку в наркологічному кабінеті та психіатричному кабінеті не перебуває, якому встановлена 3 група інвалідності, відношення до вчиненого, який свою вину у вчиненому визнав повністю, шкодує про вчинене, шкоду добровільно частково відшкодував, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 із застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

При цьому, суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання, зокрема позбавлення права керування транспортними засобами, врахувавши те, що обвинуваченому встановлена 3 група інвалідності безстроково, а також, що на його утриманні перебуває дружина, якій також встановлена 3 група інвалідності безстроково, у звязку з чим в обвинуваченого є постійна потреба у використанні транспортного засобу для пересування.

Запобіжний захід в ході кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувався і підстави для його застосування відсутні.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим цивільного позову у частині стягнення матеріальної шкоди пов`язаної із лікуванням потерпілого, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, а саме: у розмірі франшизи, яка складає 2 600 грн, оскільки позовні вимоги знаходиться у ліміті страхування за шкоду, заподіяну життю та здоровю, який згідно полісу № 212768352 від 29.12.2022, страхова компанія ПАТ «СК «ПЗУ Україна», становить 320 000 грн.

Щодо заявленої моральної шкоди, то суд керується наступним.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності стосовно завданої потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди, враховуючи душевні страждання та стрес, яких потерпілий зазнав у зв`язку із порушенням звичайного способу життя, тривалість лікування, зусилля, які ним витрачаються на організацію свого життя внаслідок отриманої травми, встановлення 2-ої групи інвалідності у наслідок ДТП та втрати відповідного проценту працездатності, часткового отримання коштів від обвинуваченого на відшкодування моральної шкоди, а також зважаючи на вимоги розумності та справедливості, суд доходить висновку про відшкодування потерпілому моральної шкоди у розмірі 80 000 грн.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз.

Арешт на майно підлягає скасуванню.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортирними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 2 600 (дві тисячі шістсот) гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз, а саме:

- за проведення судової експертизи № СЕ-19/106-23/15740-ФП від 02.02.2024, у розмірі 3 786 гривні 40 копійок;

- за проведення судової експертизи № СЕ-19/106-23/15900-ІТ від 15.01.2024 у розмірі 3 768 гривень 40 копійки;

- за проведення судової експертизи № СЕ-19/106-23/15932-ІТ від 16.01.2024 у розмірі 3 786 гривень 40 копійки;

- за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/106-24/5165-ІТ від 22.04.2024 у розмірі 3 786 гривня 40 копійок;

- за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/106-24/8713-ІТ від 19.06.2024 у розмірі 3 786 гривня 40 копійок.

Речові докази в кримінальному провадженні, а саме:

- автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВПД №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області повернути власнику або володільцю;

- відеозапис моменту ДТП, що міститься на оптичному диску для лазерних систем зчитування інформації DVD+R "VIDEX" залишити при матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонногосуду Житомирської області від 23.11.2023 у справі № 285/7171/23, на автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_9