УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі колегії:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000615 від 02.07.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, зазначив, що строк дії ухвали, на підставі якої ОСОБА_5 утримується під вартою, спливає 27.06.2025, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а тому, враховуючи також вимоги ч.6 ст.176, ч.4 ст.183 КПК України, просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 на 60 днів без визначення розміру застави.

Обвинувачена та її захисник щодо поданого прокурором клопотання заперечили, просили змінити запобіжний захід на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а у випадку неможливості визначити розмір застави.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст.331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 зазначеної вище статті - за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд вчергове відхиляє твердження сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які підтверджують винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 , оскільки під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості висунутого обвинувачення на стадії дослідження доказів не може бути надана через те, що суд лише за наслідками судового розгляду та дослідження наданих усіх доказів в їх сукупності має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом.

На даному етапі судового розгляду суд надає оцінку лише щодо наявності ризиків і чи може запобігти існуючим ризикам застосування до обвинуваченої менш суворого запобіжного заходу.

Надаючи оцінку зазначеним прокурором ризикам, передбачених п. п. 1 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість переховуватися обвинуваченою від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що обвинувачена може вдатись до відповідних дій, зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину і суворість покарання, яке може бути їй призначене судом у разі доведення її винуватості. Також суд враховує, що наразі розгляд кримінального провадження по суті триває, судом досліджено частину письмових доказів, учасники судового провадження не допитані. Крім цього, не зменшилися ризики, пов`язані з російською агресією.

Наявність у обвинуваченої міцних сімейних зв`язків, позитивної характеристики, постійного місця проживання, тощо, неможливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченою дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до вимог ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто - тримання під вартою.

Отже, за результатами встановлених в судовому засіданні обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов до переконання про доведеність чинників, які передбачені ч.1 ст.194 КПК України і є достатніми для прийняття судом рішення про подальше застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, що передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 111 КК України. Застосування застави в даному випадку є лише правом, а не обов`язком суду.

Суд, з урахуванням всіх обставин справи, вважає, що на даний час відсутні підстави для визначення розміру застави.

З огляду на наведене, враховуючи також обстановку, за якої обвинуваченій інкримінується вчинення кримінального правопорушення, суд доходить висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки підстав для зміни виду запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 199, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів до 22.08.2025 включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу або визначення розміру застави - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3