Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/905/2025 Справа № 641/3970/25
УХВАЛА
Слобідський районний суд міста Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
До Слобідського районного суду міста Харкова надійшло вказане клопотання.
В наслідок цієї події пішохід - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тілесними ушкодженнями, госпіталізована до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР.
Після проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 02.06.2025 за адресою: м. Харків, вул. Олега Громадського (Броненосця Потьомкіна), буд. 1, в період часу з 13:05 до 14:20, автомобіль «Suzuki Swift», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений як речовий доказ та направлений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області, розташований за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль «Suzuki Swift», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Автомобіль «Suzuki Swift», реєстраційний номер НОМЕР_1 , може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддями вчинення кримінального правопорушення, що зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, зазначений транспортні засіб, як речовий доказ, необхідний для проведення автотехнічної, трасологічної експертизи та інших автотехнічних експертиз з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, параметрів механізму дорожньо-транспортної події та дій учасників пригоди.
Враховуючи те, що тимчасово вилучене майно може зберігати сліди кримінального правопорушення та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, з метою збереження речових доказів.
Прокурор в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.
Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлена належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КІІК України неприбуття особи не перешкоджає розгляду даного клопотання. Згідно з вимогами ч. 4 ст.107 КПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи, дійшов висновку, що клопотання є таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль «Suzuki Swift», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області від 03.06.2025 вилучений під час огляду місця події автомобіль «Suzuki Swift», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить належить - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. Місцем зберігання вказаного автомобіля визначено майданчик тимчасового тримання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області, розташований за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись і у клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, дізнавач, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно визнане речовим доказом, має значення для з`ясування істини та встановлення усього кола осіб, причетних до вчинення правопорушення, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могло зберегти на собі його сліди, може бути можливість його використанню в якості доказу у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що прокурором надано докази, що тимчасове вилучене майно має силу речового доказу по даному кримінальному провадженню та з метою збереження речових доказів та проведення експертних досліджень, суд доходить висновку про задоволення клопотання в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Водночас, прокурор також просить визначити місце зберігання автомобілю «Suzuki Swift», реєстраційний номер НОМЕР_1 майданчик тимчасового тримання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107.
Відповідно до частини 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Отже, нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104, не передбачено визначення під час досудового розслідування місця зберігання речового доказу рішенням слідчого судді.
Із зазначеного можна зробити висновок, що під час досудового розслідування зберігання речових доказів, наданих стороні кримінального провадження, покладається на зазначену сторону.
Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.
Виходячи з наведеного, вирішення питання про визначення місця зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.
Керуючись ст. 98, 170-173, 309, 372, 395 КПК України,
Накласти арешт на тимчасово вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Suzuki Swift», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Майно, на яке накладено арешт, зберігати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою КМУ №1104 від 19.01.2012.
В іншій частині клопотання прокурора відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу направити для виконання до Слобідської окружної прокуратури м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1