Провадження № 1-кс/686/7808/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_6 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українець, громадянин України, із вищою освітою, інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні №0000649,

встановив:

11.08.2025 Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України залишати житло цілодобово, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні слідчий і прокурор клопотання підтримали, наполягали на його задоволенні.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечили, разом із тим просили застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно з ч.1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 ), відповідно до наказу №37о/с від 15.02.2022, обіймаючи посаду інспектора СРПП відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, являючись працівником правоохоронного органу у спеціальному званні старший лейтенант поліції, 23.01.2025 близько 01 год 44 хв перебуваючи по вул. Князя Святослава Хороброго у м. Хмельницькому, поблизу Св`ято - Георгієвського храму УПЦ, після переслідування та фактичного затримання та після застосування кайданок щодо ОСОБА_7 (далі ОСОБА_7 ) невірно розуміючи інтереси служби, з метою демонстрації своєї переваги як працівника поліції, порушуючи порядок та виходячи за межі застосування заходів фізичного примусу (впливу), умисно, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, вчинив дії, які супроводжувались насильством, а також болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, за відсутності ознак катування, за наступних обставин.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 18 вказаного Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Статтею 29 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.

Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди.

Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції.

Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.

Статтею 42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція під час виконання повноважень уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї.

Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Згідно статі 43 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського.

Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Згідно ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Відповідно до ст. ст. 62, 64 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Вимогами пунктів 1, 2 розділу ІІ та розділу ІІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016, поліцейський під час виконання службових обов`язків повинен: поважати і не порушувати права та свободи людини; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, не допускати дискримінації в будь-якій формі; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Водночас, ОСОБА_5 в порушення зазначених вимог закону, будучи, співробітником Національної поліції та являючись службовою особою при виконанні службових обов`язків, умисно перевищив свої службові повноваження та вчинив кримінальне правопорушення.

Так, 23.01.2025 ОСОБА_5 спільно з інспектором СРПП відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 (далі ОСОБА_8 ) заступив на добове чергування на службовому автомобілі RenaultLoganн.з. 0988. Перебуваючи на території мікрорайону Дубово в м. Хмельницькому, близько 01 год 00 хв надійшло повідомлення про те, що по вул. Чорновола в м. Хмельницькому відбувається переслідування працівниками СРПП відділення № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області та працівниками УПП в Хмельницькій області ДПП НПУ автомобіля ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_1 . З метою надання допомоги, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 долучились до переслідування вказаного автомобіля.

Близько 01 год. 40 хв., після блокування та зупинки працівниками УПП в Хмельницькій області ДПП НПУ та СРПП Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області автомобіля ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_1 по вул. Князя Святослава Хороброго у м. Хмельницькому, поблизу Св`ято-Георгієвського храму УПЦ, водій вказаного автомобіля ОСОБА_7 намагався втекти від працівників поліції, залишивши автомобіль, почав бігти в сторону залізничної колії, внаслідок чого, останнього було затримано працівниками поліції та застосовано спеціальний засіб «кайданки».

Після фактичного затримання та застосування спеціального засобу «кайданок» працівники поліції привели ОСОБА_7 зі зведеними за спиною руками до капоту службового автомобіля СРПП Хмельницького РУП ГНП в Хмельницькій області TouotaPrius н. з. 1131, в цей час, на місце події на службовому автомобілі RenaultLoganн.з. 0988 прибули поліцейські ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

В подальшому, близько 01 год. 44 хв., вийшовши з службового автомобіля ОСОБА_5 , усвідомлюючи що ОСОБА_7 затриманий, жодного опору не чинить, внаслідок застосування спеціального засобу «кайданок», загрози для працівників поліції та оточуючих не становить, діючи умисно, за відсутності законних підстав, явно перевищуючи наданні йому службові повноваження, не попереджаючи ОСОБА_7 про застосування фізичної сили, підійшовши до ОСОБА_7 умисно наніс йому не менше 3 ударів кулаком правої руки в область тулуба, внаслідок чого ОСОБА_7 відчув різкий сильний фізичний біль та впав не землю, після чого, ОСОБА_5 наніс йому ще декілька ударів кулаком правої руки в область тулуба, внаслідок чого ОСОБА_7 відчув різкий сильний фізичний біль.

Внаслідок таких умисних протиправних дій ОСОБА_5 , які вчинялись працівником правоохоронного органу у громадському місці, в присутності інших працівників правоохоронних органів та не були необхідними для виконання ним своїх службових обов`язків, потерпілому ОСОБА_7 завдано особливого фізичного болю, принижено його честь та гідність.

В ході досудового розслідування, з огляду на встановлення вищеописаних обставин, а також беручи до уваги наявність здобутих доказів, які в сукупності є достатніми для прийняття відповідного рішення, слідчим за погодженням з прокурором, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , інспектору сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, раніше не судимому, 05.08.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме у перевищенні службових повноважень, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.03.2025; - Протоколом огляду документів від 05.05.2025; - Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.06.2025; - Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.06.2025; - Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 26.06.2025; - Протоколом проведення слідчого експеременту від 26.06.2025; - Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 26.06.2025; - Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 26.06.2025 - Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 26.06.2025; - Протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 26.06.2025;

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Враховано наявність декількох ризиків,визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: - підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, задля уникнення від кримінальної відповідальності, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України; - підозрюваний ОСОБА_5 , може шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим способом вплинути на осіб,котрим відомо про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, з метою зміни їхніх показань, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України; - підозрюваний ОСОБА_5 , будучи обізнаний про обставини кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, матиме реальну можливість будь-яким чином перешкоджати всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження, а відповідно наданню їм належної правової оцінки та забезпеченню прийняття законних, обґрунтованих і неупереджених процесуальних рішень у розумні та/або передбаченні КПК України строки, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України;

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_9 на цій стадії кримінального провадження, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах та матеріалах кримінального провадження з урахуванням позиції його сторін, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про причетність ОСОБА_9 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин та обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора, що повідомлена ОСОБА_9 підозра ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах.

Разом із тим, слідчий суддя зауважує, що оцінка доказів на предмет їх належності, достатності для підтвердження винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення не входить до повноважень слідчого судді, утому числі у межах поданого клопотання про застосування запобіжного заходу.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

На час розгляду цього клопотання повідомлена підозра ОСОБА_9 повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, матеріалами кримінального провадження та під час судового розгляду клопотання частково знайшов своє підтвердження ризик переховування ОСОБА_9 від органу досудового розслідування, оскільки співставляючи можливі негативні наслідки для себе у вигляді засудження за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вчинити дії, спрямовані на ухилення від слідства та суду.

Водночас, аналізуючи наявність соціальних зв`язків підозрюваного, його вік, стан здоров`я та наявність постійного місця проживання, відсутності відомостей про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності раніше, слідчий суддя вважає, що хоч і досудове розслідування перебуває на початковій стадії, ризик переховування підозрюваного не є високим.

Слідчий суддя вважає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на викладене, ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні слідчий суддя вважає наявним та вираженим.

Разом із тим, слідчим і прокурором не доведений ризик перешкоджання кримінальному правопорушенню іншим чином.

Крім цього, слідчий у клопотанні не наводить обґрунтування ризику знищення або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зважаючи на викладене, аргументи захисника про те, що наведені слідчим у клопотанні ризики не існують, підлягають відхиленню.

З метою нівелювання зазначених ризиків, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Зібрані під час досудового розслідування матеріали кримінального провадження (докази), дають підстави вважати, що на даній стадії досудового розслідування підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України обставини, мету та підстави застосування запобіжних заходів (забезпечення належної процесуальної поведінки), вагомість наявних доказів, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні даного кримінального правопорушення, обґрунтування прокурора та слідчого наведені у поданому клопотанні, тяжкість можливого призначеного покарання, особу підозрюваного ОСОБА_9 , міцність його соціальних зв`язків, прихожу до висновку, що належну процесуальну поведінку останнього забезпечить запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який полягав би у заборонні залишати місце проживання в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, з покладенням на нього визначених ст.194 КПК України обов`язків.

Зважаючи на встановлені обставини, вважаю, що саме такий запобіжний захід є необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 177-178, 181, 183-184, 193-194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду окрім випадків необхідності прослідувати до місця укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» або до медичного закладу для отримання медичної допомоги, та покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора;

- не відлучатись з Хмельницької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала діє по 08 жовтня 2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1