ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5818/25 Номер провадження 11-сс/814/605/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_7

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 17 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року за №0000013, задоволено частково клопотання слідчого СУ ГУНП у Полтавській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_11 , й накладено арешт на майно, вилучене 14 липня 2025 року в ході обшуку автомобіля «AUDI Q 5», н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , а саме: банківські картки №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; пустий бланк акту встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельних ділянок у трьох примірниках, кожен із яких на 1 арк.; довіреність на ім`я ОСОБА_8 №548; товарно-транспортні накладні серії ЛАЯ №560033 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560032 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560042 від 02 червня 2025 року, серії ЛАЯ №560035 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560034 від 23 травня 2025 року, ЛАЯ №560038 від 23травня 2025 року, серії ЛАЯ №560040 від 27 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560039 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560025 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560036 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560028 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560027 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560026 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560041 від 27 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560037 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560020 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560021 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560022 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560023 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560024 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №800126 від 27 червня 2025 року, серії ЛАЯ №800128 від 27 червня 2025 року, серії ЛАЯ №800131 від 30 червня 2025 року, серії ЛАЯ №800130 від 30 червня 2025 року, серії ЛАЯ №800160 від 11 липня 2025 року, серії ЛАЯ №800161 від 11 липня 2025 року, серії ЛАЯ №800127 від 27 червня 2025 року, серії ЛАЯ №560030 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560019 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560031 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560018 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560017 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560029 від 22 травня 2025 року кожна на 1 арк.; 10 аркушів паперу з чорновими записами, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Відмовлено в задоволенні в іншій частині клопотання.

Вилучені автомобіль «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі до автомобіля та свідоцтво про його реєстрацію постановлено повернути особі, в якої їх було вилучено.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що: слідчим було доведено відповідність вилучених у ході обшуку банківських карток, бланку акту встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельних ділянок у трьох примірниках, довіреності, товарно-транспортних накладних і чорнових записів критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, необхідність і виправданість накладення на них арешту, який, зокрема, надасть можливість провести необхідні слідчі, процесуальні дії, в тому числі експертні дослідження, та ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, щодо цього майна, в той час як, незастосування наведеного заходу забезпечення кримінального провадження може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню і на цьому етапі досудового розслідування його потреби виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти, врахувавши наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Водночас слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вилучений транспортний засіб «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , ключі до нього та свідоцтво про його реєстрацію, які є невід`ємними до нього частинами, пославшись на: те, що слідчий не довів, що вилучений автомобіль із ключами та свідоцтвом відповідають критеріям, визначеним для речових доказів; відсутність даних про те, що вилучення цього транспортного засобу було метою обшуку; те, що ОСОБА_8 не має процесуального статусу в кримінальному провадженні, підозра у вчиненні кримінального правопорушення їй не оголошувалась, а вилучений автомобіль використовується нею у повсякденному житті та у зв`язку із станом здоров`я її сина ОСОБА_12 , що в сукупності з викладеним вище свідчить про невиправданість у цьому випадку та надмірність обмеження права власності.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 18 липня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою повністю задовольнити клопотання слідчого й накласти арешт на майно, виявлене та вилучене в ході обшуку автомобіля «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , а саме на: банківські картки №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; пустий бланк акту встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельних ділянок у трьох примірниках, кожен із яких на 1 арк.; довіреність на ім`я ОСОБА_8 №548; товарно-транспортні накладні серії ЛАЯ №560033 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560032 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560042 від 02 червня 2025 року, серії ЛАЯ №560035 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560034 від 23 травня 2025 року, ЛАЯ №560038 від 23травня 2025 року, серії ЛАЯ №560040 від 27 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560039 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560025 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560036 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560028 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560027 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560026 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560041 від 27 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560037 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560020 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560021 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560022 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560023 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560024 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №800126 від 27 червня 2025 року, серії ЛАЯ №800128 від 27 червня 2025 року, серії ЛАЯ №800131 від 30 червня 2025 року, серії ЛАЯ №800130 від 30 червня 2025 року, серії ЛАЯ №800160 від 11 липня 2025 року, серії ЛАЯ №800161 від 11 липня 2025 року, серії ЛАЯ №800127 від 27 червня 2025 року, серії ЛАЯ №560030 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560019 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560031 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560018 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560017 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560029 від 22 травня 2025 року кожна на 1 арк.; 10 аркушів паперу з чорновими записами; автомобіль «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі до цього транспортного засобу та свідоцтво про його реєстрацію, місцем зберігання вказаного вище автомобіля визначити майданчик для тримання тимчасово вилучених транспортних засобів ВП №3 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області. Свої вимоги мотивує тим, що вилучені в ході обшуку автомобіля «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , матеріальні об`єкти і, в тому числі сам названий транспортний засіб є речовими доказами, та з метою забезпечення їх збереження є необхідність у накладенні на них арешту; незастосування арешту майна у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування цими об`єктами, призведе до приховування, зникнення, втрати, знищення, передачі майна; наявні достатні підстави вважати, що згаданий вище транспортний засіб зберіг сліди кримінального правопорушення; після встановленої повної суми збитків, заподіяних державі в особі Ланнівської сільської ради Полтавської області буде подано цивільний позов із метою відшкодування шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, в той час як, ненакладення арешту на майно підозрюваного призведе до того, що майно ним буде відчужене.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, позицію прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, просив накласти арешт на вилучений транспортний засіб із позбавленням права на його відчуження, заперечення ОСОБА_8 та її представника проти задоволення апеляційної скарги, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на вилучені в ході обшуку банківські картки, бланк акту встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельних ділянок у трьох примірниках, довіреність, товарно-транспортні накладні й чорнові записи, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуване судове рішення не переглядається.

Згідно зі ст.370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень.

Заходами ж процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п.4 ч.5 ст.173 КПК України в разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає , зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Частиною 4 ст.173 КПК України передбачено, що в разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Однак слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб із ключами до нього й свідоцтвом про його реєстрацію, не дотримався наведених вище вимог закону, внаслідок чого дійшов помилкового висновку в цій частині.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що органами досудового слідства здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року за №0000013, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.4 ст.246, ч.1 ст.364 КК України, а саме за фактами: здійснення епізодів незаконних порубок дерев порід «клен», «ясен», «акація», «берест», у лісових насадженнях, незаконного перевезення, зберігання та збуту незаконно зрубаних дерев, що спричинило тяжкі наслідки, вчинених, у тому числі повторно й за попередньою змовою групою осіб; зловживання службовими особами Карлівської міської територіальної громади Полтавської області своїм службовим становищем, які з метою незаконного збагачення, неналежним чином виконували свої обов`язки, внаслідок чого було допущено незаконну порубку дерев без відповідних дозвільних документів, і зазначене зловживання службовим становищем завдало істотної шкоди (а.п.7-10).

У ході досудового розслідування встановлено, що протягом березня 2025 року ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , діючи в складі організованої групи, здійснили епізоди незаконної порубки дерев порід «клен», «ясен», «акація» у захисних лісових насадженнях біля с. Розумівка Полтавського р-ну Полтавської обл., перевезення, зберігання з метою збуту незаконно зрубаних дерев, у тому числі повторно, що спричинило тяжкі наслідки.

14 липня 2025 року в ході проведеного слідчим на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 16 червня 2025 року обшуку автомобіля «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено: банківські картки №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; пустий бланк акту встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельних ділянок у трьох примірниках, кожен із яких на 1 арк.; довіреність на ім`я ОСОБА_8 №548; товарно-транспортні накладні серії ЛАЯ №560033 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560032 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560042 від 02 червня 2025 року, серії ЛАЯ №560035 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560034 від 23 травня 2025 року, ЛАЯ №560038 від 23травня 2025 року, серії ЛАЯ №560040 від 27 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560039 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560025 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560036 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560028 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560027 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560026 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560041 від 27 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560037 від 23 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560020 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560021 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560022 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560023 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560024 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №800126 від 27 червня 2025 року, серії ЛАЯ №800128 від 27 червня 2025 року, серії ЛАЯ №800131 від 30 червня 2025 року, серії ЛАЯ №800130 від 30 червня 2025 року, серії ЛАЯ №800160 від 11 липня 2025 року, серії ЛАЯ №800161 від 11 липня 2025 року, серії ЛАЯ №800127 від 27 червня 2025 року, серії ЛАЯ №560030 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560019 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560031 від 22 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560018 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560017 від 17 травня 2025 року, серії ЛАЯ №560029 від 22 травня 2025 року кожна на 1 арк.; 10 аркушів паперу з чорновими записами; автомобіль «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі до нього та свідоцтво про його реєстрацію, що підтверджується протоколом обшуку від 14 липня 2025 року (а.п.17-25).

14 липня 2025 року слідчим визнано речовими доказами вилучені автомобіль «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі до нього та свідоцтво про його реєстрацію, з огляду на їх відповідність критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, про що прийнято постанову (а.п.11-16).

14 липня 2025 року слідчий ОСОБА_10 за погодженням із прокурором ОСОБА_11 , повідомив ОСОБА_13 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.4 ст.246 КК України незаконної порубки дерев у захисних лісових насадженнях, перевезення, зберігання та збуту незаконно зрубаних дерев, що спричинило тяжкі наслідки, в тому числі повторно, в складі організованої групи в ролі організатора та виконавця епізодів злочину.

15 липня 2025 року слідчий ОСОБА_10 за погодженням із прокурором ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту, зокрема, на автомобіль «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі до нього та свідоцтво про його реєстрацію з позбавленням права на їх відчуження, розпордження та користування ними, просив визначити місцем зберігання: ключів та свідоцтва - камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП у Полтавській області; автомобіля - майданчик для тримання тимчасово вилучених транспортних засобів ВП №3 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області (а.п.1-27).

За даними протоколу за результатами здійснення НСРД у вигляді візуального спостереження за місцем від 03 квітня 2025 року з фототаблицею встановлено, що ОСОБА_13 , керуючи автомобілем «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , неодноразово періодично прибував на територію зі складськими будівлями на околиці м. Карлівка Полтавського р-ну Полтавської обл., із якої періодично виїздили вантажні транспортні засоби, під керуванням, зокрема, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , та затим на цю територію неодноразово приїздив вантажний автомобіль, де вивантажував зрубану деревину. ОСОБА_13 вів розмову з водієм цього транспортного засобу ОСОБА_18 (а.п.89-115).

Зі змісту ж зафіксованих розмов у протоколі за результатами здійснення НСРД у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 19 травня 2025 року ОСОБА_13 у спілкуванні з іншими особами, в тому числі з ОСОБА_8 висловлював занепокоєння щодо факту виклику поліції на місце в лісове насадження, де здійснювалась порубка деревини, відсутності необхідної документації щодо деревини та про необхідність створення документації для надання легального вигляду факту спилу деревини.

Аналізуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з доводами клопотання та апеляційної скарги про наявність достатніх підстав уважати, що вилучені автомобіль «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , ключі до нього та свідоцтво про його реєстрацію відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та обґрунтовано на цій стадії кримінального провадження визнані речовими доказами з огляду на наявність у них відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також збереження на собі слідів кримінального правопорушення, зокрема, автомобіль - як засіб вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене вище, долучені представником дані щодо діяльності ОСОБА_8 та ОСОБА_13 за своїм змістом не спростовують існування достатніх підстав для висновку про відповідність вилучених у ході обшуку матеріальних об`єктів критеріям, установленим для речових доказів. Накладення арешту на вказане вище майно власне й надасть можливість, на виконання вимог ст.91 КПК України, додатково перевірити його походження з урахуванням здобутих у подальшому доказів, отриманих, установити та співставити релевантність долучених даних і тим самим забезпечити необхідне й оперативне виконання завдань кримінального провадження.

Колегія суддів наголошує, що в ході вирішення питання про арешт майна слід ураховувати стадію кримінального провадження. На стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів кримінально-протиправного діяння.

Системний аналіз норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання): стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. Вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (ст.ст.157, 163, ч.5 ст.234, 260 КПК України та інші), так і слідчими, прокурорами (ст.ст.134, 271, 276 КПК України та інші).

Таким чином, арешт майна на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу в кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Наведеного вище стандрату стороною обвинувачення дотримано.

Окрім того, до завдань слідчого судді/суду на цьому етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного вище кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані слідчому судді/суду матеріали є достатніми для застосування в рамках кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Арешт майна ж із підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, й на відміну від останніх підстав не вимагає обов`язкового оголошення підозри в кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, а тому посилання слідчого судді як на одну з підстав для відмови в задоволенні клопотанні на відсутність повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення є неспроможними.

Значення має те, що речові докази є незамінними, оскільки створюються самою подією й обстановкою вчиненого кримінального правопорушення, а тому їх втрата або суттєве пошкодження призводить до неможливості відтворення речового доказу, адже неможливим є повернення в минуле, коли він формувався.

Ураховуючи встановлені обставини, доведений стороною обвинувачення ризик відчуження вказаного вище майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для його власника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність накладення арешту на автомобіль «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі до нього та свідоцтво про його реєстрацію, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи. Зазначений вище спосіб арешту майна буде достатнім для забезпечення кримінального провадження та залишає, зокрема, право користуватись ОСОБА_8 цим автомобілем у повсякденному житті та у зв`язку зі станом здоров`я її сина ОСОБА_12 , який має ряд захворювань.

Колегія суддів зауважує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або повним позбавленням таких прав. Разом з тим, із огляду на те, що такий захід є тимчасовим, наведені вище обмеження є розумними і співмірними, зважаючи на завдання кримінального провадження. А, отже, в цьому конкретному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження, а ініційований стороною обвинувачення в цій частині захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним.

При цьому, накладення арешту на транспортний засіб у зазначений вище спосіб (шляхом позбавлення права на його відчуження) не перешкоджатиме проведенню слідчих і процесуальних дій, експертних досліджень, оскільки залишає за особою обов`язок власника майна щодо збереження транспортного засобу в стані, придатному для використання в кримінальному провадженні.

Доводи ж прокурора про необхідність накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, за цивільним позовом позбавлені підстав, оскільки в клопотанні слідчого не порушувалось питання про арешт майна з підстави, передбаченої п.4 ч.2 ст.170 КПК України.

За таких обставин, оскаржувану ухвалу в частині відмови в накладенні арешту на автомобіль «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі до автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити частково й накласти арешт на зазначене вище майно з позбавленням права на його відчуження.

Отже, апеляційна скарга, як наслідок, також підлягає частковому задоволенню.

Водночас слід зазначити, що судове рішення слідчого судді про арешт майна не перешкоджає його власнику, володільцю чи їх представнику звернутись до слідчого судді чи суду з клопотанням за правилами ст.174 КПК України, згідно з якими арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 17 липня 2025 року в частині відмови в накладенні арешту на автомобіль «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі до автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП у Полтавській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_11 , задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучені 14 липня 2025 року в ході обшуку:

автомобіль «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі до цього транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію автомобіля «АUDI Q5», н.з. НОМЕР_1 , із позбавленням права на відчуження зазначеного майна.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4