УХВАЛА

30 травня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому (далі - третій СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому) ОСОБА_4 , яке погоджено процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирогоща Друга Дубенського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому (далі - третій СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому) ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням яке погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчими Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, за процесуального керівництва Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону розслідується кримінальне провадження № 0000418 від 17.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , обіймаючи посаду офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , 21.02.2025 здійснюючи мобілізаційні заходи з оповіщення військовозобов`язаних на території Рівненської області, в складі групи військовослужбовців вказаного центру комплектування, діючи групою осіб, без попередньої змови між собою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинили низку кримінальних правопорушень щодо громадянина ОСОБА_10 , за наступних обставин.

Так, 21.02.2025 приблизно о 16 год. 48 хв. військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_5 проводячи мобілізаційні заходи з оповіщення військовозобов`язаних на території Рівненської області, в складі ОСОБА_8 (старший групи), ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , рухаючись на транспортному засобі марки «Volkswagen Transporter» синього кольору, з номерним знаком на іноземній реєстрації (військовий номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 ) в с. Іваннє Дубенського району, помітили громадянина ОСОБА_10 , який їхав на велосипеді, та вирішили його примусово помістити до салону автомобіля, однак помітили наявність у ОСОБА_10 предмету схожого на пістолет.

Під`їхавши до громадянина ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , діючи умисно та узгоджено з групою осіб, а саме з військовослужбовцями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи на меті силоміць затягнути ОСОБА_10 в салон свого автомобіля, дістав спеціальний засіб сльозоточивої дії та спільно з ОСОБА_9 , через вікно та відчинені пасажирські транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», здійснили декілька розпилів засобу сльозоточивої дії в сторону ОСОБА_10 , який йшов тримаючи в руках велосипед, та через деякий час продовжив рух на ньому.

Після чого, о 16 год. 48 хв., військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_5 , за вказівкою старшого машини - ОСОБА_12 , діючи умисно з метою його зупинки та примусового поміщення до салону автомобіля, здійснили наїзд транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter» синього кольору, з номерним знаком на іноземній реєстрації (військовий номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 ), на громадянина ОСОБА_10 внаслідок чого останній впав на землю, після чого підвівся та тримав в руці належний йому сигнальний пістолет EKOL P-29, який зберігав при собі з метою самозахисту та відлякування тварин, адже працював охоронцем на підприємстві, та здійснив з нього постріл вгору.

В подальшому о 16 год. 50 хв., військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , діючи умисно та узгоджено групою осіб з відома ОСОБА_8 , вийшли з автомобіля та утримуючи ОСОБА_10 руками за одяг, спричинили удари руками у різні частини тулубу та голови останнього, після чого силоміць заштовхали його в автомобіль «Volkswagen Transporter» синього кольору (номерний знак іноземного зразку), чим незаконно позбавили його волі.

У подальшому, в ОСОБА_10 доставили на вказаному автомобілі в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань та нанесенням ОСОБА_10 ударів по різних ділянках тіла.

Крім того, що ОСОБА_8 , обіймаючи посаду офіцера ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно та узгоджено з групою осіб, а саме військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , маючи спільний раптово виниклий прямий умисел, спрямований на заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання потерпілому ОСОБА_10 , нехтуючи вимогами статей 3, 28, 29 Конституції України (згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність), з метою покарати останнього за застосування ним сигнального пістолету EKOL P-29 за вищевказаних обставин та примусити ОСОБА_10 вчинити дії, що суперечать його волі, а саме отримати від нього його анкетні дані, в період часу, з 16 год. 51 хв. по 16 год. 57 хв. 21.02.2025, перебуваючи в с. Іваннє Дубенського району, утримуючи силоміць ОСОБА_10 в салоні транспортного засобом марки «Volkswagen Transporter» синього кольору, з номерним знаком на іноземній реєстрації (військовий номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 ), усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, нехтуючи вимогам ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосували, нанесли низку ударів кулаками в область голови та тіла ОСОБА_10 .

Так, ОСОБА_8 , маючи спільний раптово виниклий прямий умисел, спрямований на заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання потерпілому ОСОБА_10 , завдав ОСОБА_10 удар правою рукою в область правого плеча, після чого тримаючи лівою рукою за шию ОСОБА_10 , наніс кулаком правої руки три удари в лівий бік тулуба останнього. В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на покарання останнього за застосування ним сигнального пістолету EKOL P-29, наніс три почергових удари кулаками правої та лівої рук в область голови ОСОБА_10 .

В подальшому ОСОБА_8 , маючи спільний раптово виниклий прямий умисел, спрямований на заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання потерпілому ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, силоміць витягнули ОСОБА_10 з салону автомобіля та завдали низку ударів кулаками рук в область тіла, змушуючи таким чином його лягти на землю, внаслідок чого останній відчув сильний фізичний біль та впав, а також зазнав фізичного і морального страждання. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_13 нанесли декілька ударів ногами в область голови та тіла ОСОБА_10 , після чого останнього знову, застосовуючи фізичну силу заштовхнули в салон вказаного автомобіля на заднє пасажирське сидіння.

Продовжуючи карати ОСОБА_10 за застосування ним сигнального пістолету EKOL P-29 та змушуючи сказати свої анкетні дані, ОСОБА_8 знову піддав останнього катуванню та наніс ОСОБА_10 декілька ударів кулаками рук в область голови, після чого останній був вимушений назвати свої анкетні дані.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій потерпілому ОСОБА_10 спричинено фізичне і моральне страждання та тілесні ушкодження, а саме забій м`яких тканих лобно-скроневої ділянки голови справа та крововилив на тильній поверхні правої кисті, що як кожне окремо, так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

30 травня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, після чого 30.05.2025 о 08 год. 55 хв. затримано на підставі абз. 6 (10) ч. 1 ст. 615 КПК України).

Правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Отже, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні у вчиненні наступних кримінальних правопорушеннях за:

ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 146 КК України, тобто у незаконному позбавлені волі людини, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань, вчиненому групою осіб, без попередньої змови між собою;

ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 127 КК України, зокрема катуванні, вчиненому групою осіб, без попередньої змови між собою, тобто будь-якому умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать їх волі та з метою покарати її за дії, вчинені нею.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, санкцією якого передбачено карання у виді у вигляді позбавлення волі до 5 років, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкцією якого передбачено карання у виді у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріли, що підтверджують ці обставини.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, підтверджується зібраними доказами, а саме: заявами та протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколами допитів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , висновком судової медичної експертизи щодо визначення ступені тілесних ушкоджень спричинених ОСОБА_10 та висновком судової психологічної експертизи за показаннями ОСОБА_10 , протоколами впізнання проведених за участі ОСОБА_10 , протоколами НС(Р)Д, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України та виклад обставин на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання наступним спробам:

1.) підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкцією якого передбачено карання у виді у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

У разі доведення вини підозрюваному, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від суду та свідчить про те, що в разі обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, останній з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

2.) підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час слідчі третього слідчого відділу (з дислокацією

у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому проводять слідчі (розшукові) дії та встановлюють обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 5 ст. 426-1 КК України до скоєння яких можливо причетні інші особи. На даній стадії кримінального провадження всі докази, в тому числі речові, ще не встановлені (відшукані) і відповідно не дослідженні. Відтак, у разі застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній, будучи обізнаний про обставини кримінального правопорушення, матиме реальну можливість вчинити дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, або ж сховати їх до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які в них містяться можуть бути доказами під час судового розгляду.

Таким чином встановлено ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3.) підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Враховуючи характер злочину, який інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 останньому достеменно відомо про анкетні дані військовослужбовця, який є потерпілим, а також свідків у даному кримінальному провадженні. Слід зазначити, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_5 , має доступ до зброї та боєприпасів оскільки не відсторонений від виконання обов`язків військової служби, а тому враховуючи характер і специфіку військової служби, можливість видачі йому зброї та боєприпасів, на думку органу досудового розслідування, в разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній зможе контактувати з потерпілим та свідками, а тому може прямо (особисто) чи опосередковано (за допомогою сторонніх осіб) чинити тиск на потерпілого та свідків з метою вплинути на їх свідчення, зміни показань, тощо, що є ризиком згідно п. 3 ст.177 КПК України.

Під час вжиття заходів забезпечення кримінального, вручення клопотання підозрюваному, йому стали відомі показання свідків. Тому він має реальну можливість вплинути на них з метою зміни їх показань у майбутньому.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Перебування підозрюваного під дією іншого, будь-якого більш м`якого запобіжного заходу, відмінного від тримання під вартою створить відповідні умови підозрюваному на здійснення як самостійно, так і через довірених осіб з кола свого оточення, впливу на зазначених осіб з метою викривлення їх показань.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При з`ясуванні обставин, які відповідно до ст. 178 КПК України, слід врахувати при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу:

- наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним вищевказаних кримінальних правопорушень;

- вік та стан здоров`я підозрюваного, який є працездатною та здоровою особою, що дозволяє утримування його в умовах слідчого ізолятора.

тяжкість покарання, що загрожує підозрюваного у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, а саме позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї. Слід зазначити що підозрюваний має доступ до зброї та боєприпасів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою без визначенням застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання. Просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного, захисника, думку прокурора, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом вставлено, що слідчими Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, за процесуального керівництва Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону розслідується кримінальне провадження № 0000418 від 17.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

30 травня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, після чого 30.05.2025 о 08 год. 55 хв. затримано на підставі абз. 6 (10) ч. 1 ст. 615 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчий не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Аналізуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

На цьому етапі кримінального провадження, до встановлення судом фактичної істини у ньому, сукупність зазначених матеріалів є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»№ 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Водночас, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею повинно бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до ч.5 ст.9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (Рішення у справі «Смирнова проти Росії», скарги №46133/99 та 48183/99, від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини», Рішення у справі «Вренчев проти Сербії» від 23.09.2008).

Враховуючи вище викладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою є недоцільним.

Слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, та постійне місце проживання, є військовослужбовцем. До кримінальної відповідальності не притягувався.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, суд вважає, щодо підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваній, обвинуваченій залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 домашній арешт у певний період часу.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти обов`язки, а саме: не відлучатися із населеного пункту, де він зареєстрований проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками, потерпілим, та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:

В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирогоща Друга Дубенського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту тривалістю 60 днів, а саме до 08 год. 55 хв. 29 липня 2025 року.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , (окрім випадків оголошення «Повітряна тривога» (чи інше) та необхідності слідування та перебування в пунктах укриття ) в період часу 20 год. по 07 год.

Строк дії ухвали рахувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 08 год. 55 хв. 30.05.2025 року.

Встановити строк дії ухвали до 08 год. 55 хв. 29 липня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, де він зареєстрований проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками, потерпілим, та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 08 год. 55 хв. 29 липня 2025 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного та слідчого, що здійснює досудове розслідування вказаного кримінального провадження.

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_16