Справа № 333/8099/25
Провадження № 1-кс/333/2935/25
УХВАЛА

02 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представниці Міністерства юстиції України ОСОБА_3 , слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя скаргу представниці Міністерства юстиції України ОСОБА_5 на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0001131, відомості про яке внесені до ЄРДР 07.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2025 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга представниці Міністерства юстиції України ОСОБА_5 на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0001131, відомості про яке внесені до ЄРДР 07.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

У своїй скарзі, ОСОБА_5 вказує, що Міністерство юстиції України звернулось до Державного бюро розслідувань із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення, в які повідомлено про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365 та 367 Кримінального кодексу України невстановленими особами органів державної влади відносно громадянина ОСОБА_6 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків, внаслідок виплати заявнику відшкодування в розмірі 75404,40 гри (еквівалент 2000 євро) на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Крюк проти України»

У вказаній справі ОСОБА_6 скаржився на те, що тримання його під вартою було необґрунтованим і тривалим та посилався на пункт третій статті 5 Конвенції, який передбачає, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту пункту першого цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, та йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження.

Під час розгляду вказаної справи, Європейський суд з прав людини встановив, що контексті обставин розумність тривалості провадження повинна оцінюватися справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявників і відповідних органів державної влади, також важливість предмету спору для заявників. З огляду на свою практику, Суд вважає, що у цій справі тривалість проваджень була надмірною та не відповідала вимозі «розумного строку».

Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі (далі Територіальне управління ДБР) внесено відомості до ЄРДР 07.08.2023 за № 0001131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

В подальшому, листом Територіального управління ДБР від 14.08.2025 №17-02- 10106/2025 на адресу Міністерства юстиції України надіслано постанову від 08.08.2025 про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Представниця Міністерства юстиції України вважає, що вказана постанова про закриття кримінального провадження є передчасною і такою, що порушує норми КПК України.

З оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, вбачається, що досудове розслідування проведено неповно та неефективно.

Так, слідчим детально описано хронологію кримінального провадження, але незважаючи встановлені Європейським судом обставини, слідчий дійшов до висновку про те, що не здобуто доказів вчинення суддями службової недбалості.

Отже, в оскаржуваній постанові, слідчий безпідставно передчасно вказує на відсутність у діях суддів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_5 звертає увагу суду на те, що не встановлення винних осіб у такій категорії справ, підслідність яких відноситься до виключної компетенції Державного бюро розслідувань, позбавляє Міністерство юстиції можливості звернутися до суду с позовом про відшкодування збитків завданих Державному бюджету України внаслідок протиправних дій, бездіяльності винних осіб.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий не вказав, в чому саме полягає діяння, хто є суб`єктом його вчинення, не встановив наявності суб`єктивної сторони діяння, а також не конкретизував об`єктивної сторони діяння, обмежившись лише переліченням певних фактів, без підтвердження їх належними доказами.

Згідно з частиною п`ятою статті 110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закриття провадження дотримані не були.

Міністерством юстиції України в своїй заяві було зазначено конкретні обставини про кримінальні правопорушення (відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення), які є достатніми для належного проведення досудового розслідування.

Вказані обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі (розшукові) та/ або інші процесуальні дії з приводу з`ясування обставин щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, в залежності від встановлених даних прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів.

У судовому засіданні представниця Міністерства юстиції України ОСОБА_3 , підтримала свою скаргу з викладених в ній підстав та вважала за необхідне її задовольнити. Додатково зазначила, що слідчим навіть не були допитані під час досудового розслідування прокурори, які здійснювали процесуальний контроль на стадії досудового розслідування та підтримували обвинувачення у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 .

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_5 , зазначивши, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001131 виконав усі слідчі дії та дійшов до висновку про закриття провадження. Мотиви свого рішення та його обґрунтування виклав у відповідній постанові.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 , вивчивши скаргу та дослідивши долучені до неї матеріали, а також матеріали кримінального провадження №0001131, слідчий суддя дійшов до такого.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

У судовому засіданні встановлено, що 07.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, такого змісту: «До ТУ ДБР у місті Полтаві надійшла заява заступника Міністра юстиції, яка надійшла з Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, щодо встановлення винних осіб, внаслідок дій або бездіяльності яких Європейським судом з прав людини 29.09.2022 року прийнято рішення у справі «Крюк проти України» (заява №52750/19), яким встановлено порушення Державою Україна ст.ст. 5,6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зобов`язано сплатити заявнику ОСОБА_6 2000 євро (754404, 40 грн.) відшкодування моральної та матеріальної шкоди, у зв`язку з необґрунтовано тривалим триманням заявника під вартою», кримінальне провадження №0001131.

Керівник третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_7 доручив проводити досудове розслідування вказаного кримінального провадження слідчому ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава ОСОБА_8

27.11.2023 року постановою прокурора відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 визначено місце проведення досудового розслідування кримінального провадження №0001131 за першим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі.

06.12.2023 року постановою керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_10 доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001131 слідчим вказаного відділу: ОСОБА_4 (старший групи), ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

14.12.2023 року постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_20 призначено групу прокурорів у зазначеному кримінальному провадженні: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 (старший прокурор групи).

20.02.2023 року постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_20 призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0001131: ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 (старший прокурор групи).

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001131 до його матеріалів були долучені копії: рішення ЄСПЛ «Справа Крюк проти України» від 29.09.2022 року з додатком; формуляра заяви ОСОБА_6 ; хронологічних довідок про хід досудового розслідування та судового розгляду у справі «Крюк проти України»; повідомлення про підозру ОСОБА_6 ; ухвал колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про призначення до судового розгляду, продовження строків запобіжного заходу ОСОБА_6 та іншим обвинуваченим, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт ОСОБА_6 та іншим обвинуваченим; ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду про залишення без змін ухвал Жовтневого районного суду від 17.09.2019 року, 27.09.2019 року, 13.11.2019 року про продовження стоку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та іншим обвинуваченимр; клопотань обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_25 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою; окрема думка судді ОСОБА_26 щодо на рішення колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та іншим обвинуваченим; постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.04.2023 року щодо виплати грошових коштів ОСОБА_6 по рішенню ЄСПЛ; платіжного доручення; листи головуючого у справі на ім`я прокурора Запорізької області.

Слідчий допитав свідком ОСОБА_6 , який повідомив про хід досудового розслідування, в якому він обвинувачувався у скоєнні розбійного нападу та бандитизму, про оскарження рішень слідчого судді та суду щодо продовження строку його тримання під вартою. Додатково зазначив, що він звернувся до ЄСПЛ із скаргою на тривалість кримінального провадження та не відповідності «розумного строку». У подальшому ЄСПЛ на його користь виніс рішення та держава відшкодувала йому 75 404,40 грн.

Також, під час досудового розслідування були свідками допитані судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_27 , ОСОБА_26 та ОСОБА_28 (перебувають у складі колегії по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 ), які пояснили, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 та інших обвинувачених надійшло в провадження Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 27.12.2017 року.

Станом на 22.08.2024 року дане кримінальне провадження перебуває на стадії дослідження письмових доказів сторони обвинувачення. Тривалість проведення даної стадії судового розгляду обумовлена значним обсягом письмових доказів, які становлять дев`ять томів (кожний том містить 250 аркушів), переважна більшість яких складається з матеріалів НСРД.

За весь період перебування даного кримінального провадження в провадженні суду, колегією суддів було призначено 105 судових засідань. Судом вживаються всі необхідні процесуальні заходи щодо забезпечення розумних строків розгляду даного кримінального провадження, проте у деяких випадках судовий розгляд відкладався з різних причин, так наприклад: у зв`язку із неявкою прокурора; хворобою обвинувачених; хворобою захисників; перебуванням членів колегії на лікарняному, в нарадчій кімнаті по іншим кримінальним провадженням; зайнятістю захисників в іншому судовому процесі, що в свою чергу унеможливлювало проведення судових засідань та, як наслідок, тягло за собою їх перенесення.

ОСОБА_6 у ході судового розгляду не було заявлено жодного цивільного позову про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, пов`язаної з можливим неналежним медичним забезпеченням в умовах тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», а також можливими неналежними умовами його тримання під вартою, а також від нього не надходило скарг та клопотань щодо неналежних умов тримання його під вартою в ДУ "Запорізький слідчий ізолятор".

23.04.2020 року колегією суддів відносно усіх обвинувачених, у т.ч. ОСОБА_6 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Ухвалою колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2020 року відносно всіх обвинувачених змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт без застосування електронних засобів контролю із забороною покидати місце проживання у нічний час доби. Згодом, ухвалою колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2021 року відносно всіх обвинувачених змінено запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

При цьому, ті ухвали колегії суддів, якими було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під варто відносно ОСОБА_6 та, які були оскаржені обвинуваченим та його захисником, відповідними рішеннями суду апеляційної інстанції були залишені без змін.

06.08.2025 року постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 кримінальне провадження №0001131 було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного розслідування.

Стаття 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися /використовувалися/ для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження повинно закриватись після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. При цьому постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено сутність заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

На стадії досудового розслідування оцінка наявних в матеріалах провадження доказів здійснюється не в рамках оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а в контексті визначення вірогідності та достатності підстав причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше досудове розслідування.

Вже при розгляді кримінального провадження за сутністю суд, відповідно до статті 94 КПК, дослідивши всі обставини, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, може прийняти рішення щодо фактичної стадії кримінального правопорушення - закінчений злочин, готування чи замах на злочин або, за наявності підстав, встановити відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення.

У скарзі ОСОБА_5 містяться доводи щодо неповноти та неефективності проведеного досудового розслідування, які були підтримані представницею Міністерства юстиції України у судовому засіданні. Водночас, жодного конкретного аргументу на підтвердження цього не приводиться у скарзі.

Відповідно до частини 1 статті 36 КПК, яка кореспондується з частиною 5 статті 40 КПК прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора, слідчого.

Висловлення представницею Міністерства юстиції ОСОБА_3 , що слідчим під час досудового розслідування не були допитані прокурори, слідчий суддя не приймає до уваги, так як остання не змогла чітко зазначити, допит яких саме конкретних прокурорів мав би провести слідчий і яким би чином це вплинуло на остаточне рішення слідчого. Крім того, орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких такий вбачає ознаки кримінального правопорушення, самостійно, за внутрішнім переконанням, визначає які саме процесуальні дії та коли належить здійснити для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у певному кримінальному провадженні.

Як вказує у своїй скарзі ОСОБА_5 слідчий безпідставно та передчасно вказує на відсутність у діях суддів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Водночас, представниця Міністерства юстиції України не вказує про підстави, докази, які б свідчили про обґрунтовану підозру вказаним службовим особам.

Передбачений ч.1 ст.367 КК України склад злочину містить обов`язкові елементи: суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона.

З суб`єктивної сторони цей злочин характеризується злочинною самовпевненістю (службова особа передбачає, що внаслідок невиконання чи неналежного виконання нею своїх службових обов`язків правам і законним інтересам може бути завдано істотну шкоду, але легковажно розраховує на її відвернення) або злочинною недбалістю (службова особа не передбачає, що в результаті її поведінки може бути завдано істотну шкоду, хоча повинна була і могла це передбачити).

Об`єктивна сторона службової недбалості включає в себе наявність наступних складових: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК) або тяжких наслідків (ч. 2 ст. 367 КК); 3) причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.

З аналізу усталеної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) можна виділити такі критерії стандарту доказування «обґрунтована підозра»: 1) існування фактів та інформації, які дали змогу переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення; 2) факти, якими обґрунтовується підозра можна «розумно» вважати такими, що підпадають під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність; 3) обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні; 4) стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Судовим розглядом скарги встановлено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001131 у відповідності до вимог статті 223 КПК слідчим здійснені необхідні дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів та їх перевірку, досліджено та перевірено обставини, зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, їм надано належну оцінку, досудове розслідування проведено із застосуванням всіх засобів для всебічного, неупередженого та об`єктивного розслідування, з перевіркою фактичних обставин справи, що може мати суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Оскаржувана постанова слідчого ОСОБА_4 від 06.08.2025 року за формою та змістом відповідає вимогам частин 5, 6 статті 110 КПК, за якою постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

В даному випадку слідчий суддя погоджується із думкою слідчого ОСОБА_4 про відсутність відомостей та даних, що свідчать про наявність підстав для повідомлення у цьому кримінальному провадженні підозрі конкретній особі.

Вважаю, що слідчий повно та об`єктивно дослідив обставини кримінального провадження, надав їм належну правову оцінку та прийняв законне і неупереджене процесуальне рішення, а саме: постанову про закриття кримінального провадження, тому воно не підлягає скасуванню. Водночас, представниця Міністерства юстиції України не навела жодних належних підстав для задоволення її скарги, а тому її необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 36, 40, 91, 214, 284, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представниці Міністерства юстиції України ОСОБА_5 на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0001131, відомості про яке внесені до ЄРДР 07.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 05.09.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1