Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8240/25
Номер провадження 1-кс/711/2042/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2025 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене заступником керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000605 від 13.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білозір`я Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, штаб-сержанта 3 категорії групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «молодший сержант», має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з утриманням останнього в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», із можливістю внесення застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 680 грн. Строк тримання під вартою обраховувати з моменту затримання, тобто з 05.09.2025. У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені п.п.1-4 ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.10.2022 № 275 призначений на посаду стрільця відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , а у подальшому відповідно до наказу зазначеного керівника був призначений на посаду штаб-сержанта 3 категорії відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого згідно наказу від 30.08.2024 № 245 був призначений на посаду штаб-сержанта 3 категорії групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.07.2025 № 208 молодшого сержанта ОСОБА_5 допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника групи обліку офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Збройні Сили України», особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.

Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння,

Відповідно до ст.ст.1, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст.26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім цього, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Згідно з положеннями статей 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктам, на яких поширюється дія цього Закону забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Згідно ст.24 ч.1 п.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 з 19.10.2022 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

24.02.2022 російська федерація здійснила відкриту агресію проти України, у зв`язку з чим, з моменту видання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022 на території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 почав діяти воєнний стан, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та який триває по теперішній час.

Згідно з ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до вимог абз.1, 2 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2. глави 1 розділу I «Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 (надалі - Положення), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних. Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей, військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом.

Пункт 2.1 глави 2 розділу I Положення передбачає, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі- ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Відповідно до п.п.2.6.3 пункту 2.6 глави 2 розділу I Положення, до складу ВЛК, що створюється у військовому комісаріаті, територіальному центрі комплектування, лікарі і секретар комісії залучаються з місцевих лікувально-профілактичних закладів рішенням голови районної державної адміністрації (виконавчого органу міської ради) за погодженням із головою відповідної штатної ВЛК регіону.

Пунктами 3.1, 3.3 глави 3 розділу II Положення визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів, при цьому, військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби, повторно оглядаються ВЛК військових комісаріатів за місцем проживання після обов`язкового обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах.

Згідно з п.23.5 глави 23 розділу II Положення після закінчення огляду кожний лікар записує в картку обстеження та медичного огляду діагноз та висновок щодо ступеня придатності до військової служби, відповідну статтю Розкладу хвороб, дату огляду та підписує висновок із зазначенням свого прізвища та ініціалів і скріплює особистою печаткою. За результатами медичного обстеження ВЛК приймає остаточне рішення щодо ступеня придатності кандидата за станом здоров`я до військової служби.

Підпунктом «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що службові особи інших державних органів є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

До того ж, підпунктом «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є, в тому числі, голови та члени лікарсько-консультативних і медико-соціальних експертних комісій, а також голови, їх заступники, члени та секретарі позаштатних постійно діючих військово-лікарських і лікарсько-льотних комісій, які при цьому не є особами, зазначеними у пункті 1 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління зі спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Статтею 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Враховуючи вищевикладене, голова позаштатної постійно-діючої військово - лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , члени вказаної ВЛК тимчасово наділені функціями представників влади за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, тобто останні також є службовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Крім цього, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.12.2024 № 724, зі змінами, внесеними наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.04.2025 начальника групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_7 уповноважено на складання протоколів про адміністративні правопорушення, тобто він тимчасово наділений повноважним органом державної влади функціями представника влади за спеціальним повноваженням, у зв`язку з чим, ОСОБА_7 також є особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

До того ж, Пунктом 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2024 № 671 визначено, що Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.

Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба. Міноборони є уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі державної авіації.

Згідно із абзацом 16 ст.1 Закону України «Про оборону України», до органів військового управління віднесено і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Таким чином, Міністерство оборони України реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва як безпосередньо, так і через органи військового управління, що перебувають у його підпорядкуванні.

До того ж, постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» (далі - Положення) Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації

Пунктом 12 Положення визначено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки представляє інтереси Збройних Сил у відносинах з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, іншими державними органами, підприємствами та громадянами на відповідній території.

Враховуючи положення ст.ст.6, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якими визначено, що військові посадові особи- це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством, беручи до уваги те, що на військових посадових осіб поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», з урахування примітки до ст.369-2 КК України, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 також є особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді штаб-сержанта 3 категорії групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи також допущеним до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника групи обліку офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи всупереч положень чинного законодавства, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив неправомірні дії, які полягають в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами уповноваженими на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, за наступних обставин.

01.08.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_8 звернувся до штаб-сержанта 3 категорії групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 для роз`яснення порядку зняття з розшуку в електронному кабінеті для призовників, військовозобов`язаних та резервістів « ОСОБА_9 », як військовозобов`язаного та подання заяви про відтермінування призову на військову службу.

В свою чергу, під час указаної зустрічі ОСОБА_5 , перебуваючи біля території ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , при особистій зустрічі з ОСОБА_8 повідомив останнього, що йому необхідно пройти ВЛК, після чого прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 для оформлення протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, лише після цього можливо вирішити питання про зняття з розшуку в електронному кабінеті для призовників, військовозобов`язаних та резервістів « ОСОБА_9 ». При цьому, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що одразу після проходження ВЛК його буде призвано на військову службу під час мобілізації, без можливості подання заяви про відстрочку від призову на військову службу, оскільки зі слів ОСОБА_5 , впродовж строку розгляду такої заяви, його вже буде призвано на військову службу, тобто останній реалізувати таке право не встигне, тобто заздалегідь створив умови, за яких ОСОБА_8 вимушений надати неправомірну вигоду.

Разом з цим, ОСОБА_5 повідомив про можливість здійснення ним дистанційної консультації з лікарями ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 з питань постановлення ОСОБА_8 рішення ВЛК придатним до служби лише у військових частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення та охорони.

В подальшому, наступного дня, 02.08.2025 ОСОБА_8 з номеру НОМЕР_1 в месенджері «WhatsApp» на номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , направив свої медичні документи для подальшого їх дослідження останнім та в результаті чого, 07.08.2025 ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що згідно наявних медичних документів останнього він ймовірно буде визнаним придатним до проходження військової служби.

09.08.2025 ОСОБА_5 близько о 14 год. 08 хв., перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, зателефонувавши з номеру НОМЕР_2 через месенджер «WhatsApp» до ОСОБА_8 на номер НОМЕР_1 повідомив останнього про те, що він перебуває в розшуку, однак є можливість вирішення ним, тобто ОСОБА_5 , питання за грошову винагороду, щодо зняття ОСОБА_8 з розшуку та в ході проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 визнання придатним лише у військових частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення та охорони, а також не вжиття заходів щодо його призову на військову службу впродовж 2 місяців для можливості вирішення питання відстрочки від призову на військову службу.

В подальшому, 15.08.2025 близько 13 год. 00 хв., перебуваючи біля кафе «Едем», що розташоване поруч з ІНФОРМАЦІЯ_5 по АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_5 в ході чого останній повторно повідомив, що для того, щоб ОСОБА_8 зняти з розшуку останньому потрібно пройти ВЛК, після чого прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 для оформлення протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, лише після цього можливо вирішити питання про зняття з розшуку в електронному кабінеті для призовників, військовозобов`язаних та резервістів « ОСОБА_9 », проте відповідальна за вказаний напрямок роботи перебуває у відпустці через що, та останні домовились про зустріч через два тижні.

Вважаючи дії ОСОБА_5 по висловленню вимоги про необхідність надання йому неправомірної вигоди кримінально-протиправними, беручи до уваги те, що останній створив умови, за яких ОСОБА_8 вимушений дати хабар, оскільки ОСОБА_5 неодноразово запевняв, що без передачі грошових коштів, позитивно вирішити питання не представиться за можливе, ОСОБА_8 звернувся до правоохоронних органів із письмовою заявою про вчинення злочину та у подальшому, в рамках розпочатого досудового розслідування, був залучений правоохоронними органами до конфіденційного співробітництва та у подальшому діяв під їх пасивним контролем.

Так, 03.09.2025 ОСОБА_8 з номеру НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_5 на номер НОМЕР_2 , та в ході розмови останній повідомив, що уповноважена особа ІНФОРМАЦІЯ_4 вже вийшла з відпустки та ОСОБА_8 необхідно отримати через додаток «Резерв+» електронне направлення на ВЛК та 04.09.2025 о 09 год. 00 хв. прибути для проходження військово-лікарської комісії.

Прибувши 04.09.2025 о 09 год. 18 хв. до кафе «Едем», що розташоване поруч з ІНФОРМАЦІЯ_5 по АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 з номеру НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_5 на номер НОМЕР_2 , однак останній повідомив, щоб він зачекав.

В подальшому, о 09 год. 49 хв. до ОСОБА_8 в автомобіль марки «Volkswagen Transporter» з держаним номерним знаком НОМЕР_3 , сів ОСОБА_5 та повідомив про необхідність їхати на проходження ВЛК за адресою: АДРЕСА_3 , де на ОСОБА_8 «вже чекають». При цьому, ОСОБА_5 з метою унеможливлення призову ОСОБА_8 на військову службу одразу після проходження ВЛК, передав повістку № 2663 від 03.09.2025 про явку ОСОБА_8 09.09.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), після чого ОСОБА_8 попрямував проходити ВЛК, після проходження якої перетелефонував до ОСОБА_5 і повідомив що пройшов військово-лікарську комісію, отримав висновок про визнання його придатним до служби лише у військових частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення та охорони та за вказівкою ОСОБА_5 поїхав додому.

Цього ж дня, близько 16 год. 02 хв., ОСОБА_5 з номеру НОМЕР_2 зателефонував до ОСОБА_8 на номер НОМЕР_1 та повідомив, що надіслав у месенджер «WhatsApp» реквізити щодо сплати штрафу за порушення правил військового обліку, також повідомив, що після здійснення оплати, ОСОБА_8 необхідно переслати йому фотокопію квитанції, оригінал якої він особисто забере до кінця дня. Після чого, ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів, за вказівкою ОСОБА_10 , здійснив оплату за отриманими реквізитами в сумі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень за адміністративний штраф щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, та переслав фотознімок квитанції у месенджер «WhatsApp» ОСОБА_5 .

Цього ж дня, приблизно о 21 год. 08 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_5 за попередньою телефонною домовленістю, зустрілись неподалік закладу громадського харчування «KFC» за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 207/1 сіли до автомобіля ОСОБА_8 марки «Volkswagen Transporter» з держаним номерним знаком НОМЕР_3 . В ході зазначеної розмови ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 оригінал квитанції про оплату адміністративного штрафу за порушення правил військового обліку, а ОСОБА_5 повідомив, що 05.09.2025 орієнтовно до 12 год. 00 хв. ОСОБА_8 буде знятий з розшуку. В ході подальшої розмови, ОСОБА_5 повідомив, що в процедурі визнання обмежено придатним ОСОБА_8 беруть участь 4 (чотири) людини (в тому числі і він), у зв`язку з чим вартість його «послуг» коштуватиме 8 000 (вісім тисяч) доларів США, які за вказівкою ОСОБА_10 необхідно передати 05.09.2025.

Наступного дня, 05.09.2025, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_8 обновивши мобільний додаток «Резерв+» виявив, що останній дійсно знятий з розшуку. Також, в зазначений час до ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що в другій половині дня планує приїхати по власних справах в м. Сміла Черкаської обл., у зв`язку з чим може зустрітись з ОСОБА_5 на що останній погодився.

В свою чергу, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, продовжував реалізовувати протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди.

Так, 05.09.2025 ОСОБА_5 , близько 16 год. 25 хв., перебуваючи по вул. Соборна, поблизу буд. № 66 в м. Сміла за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_8 , який діяв під пасивним контролем правоохоронних органів.

В ході вказаної зустрічі ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди, перебуваючи за адресою: вул. Соборна, 66, м. Сміла, в салоні автомобіля ОСОБА_8 марки «Volkswagen Transporter» з держаним номерним знаком НОМЕР_3 , на прилеглій території магазину «Файно Маркет», одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у виді грошових коштів в сумі 8000 доларів США (відповідно до курсу Національного банку України станом на 05.09.2025 складає 330 795,2 грн.), які цього ж дня у встановленому порядку працівниками правоохоронних органів були вручені ОСОБА_8 для документування протиправної діяльності фігуранта.

Цього ж дня, о 16 год. 30 хв. одразу після отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення, його протиправна діяльність була припинена, а зазначені грошові кошти в сумі 8000 доларів США, вилучено.

Таким чином, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді штаб-сержанта 3 категорії групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи також допущеним до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника групи обліку офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49, 115, 116, 216, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, 05.09.2025 близько 16 год. 25 хв., перебуваючи за адресою: вул. Соборна, 66, м. Сміла, в салоні автомобіля ОСОБА_8 марки «Volkswagen Transporter» з держаним номерним знаком НОМЕР_3 , на прилеглій території магазину «Файно Маркет», одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у виді грошових коштів в сумі 8000 доларів США, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, зокрема на лікарів військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо постановлення висновку про визнання ОСОБА_8 придатним до служби лише у військових частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення та охорони, на начальника групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_7 , яким складено протокол № 687 від 04.09.2025 про вчинення заявником ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП без фізичної присутності (участі) останнього, а також начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 , щодо невжиття заходів до призову військовозобов`язаного ОСОБА_8 на військову службу під час мобілізації впродовж 2 місяців.

Відповідно до п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На даний час фігуранту вказаної злочинної схеми повідомлено про підозру.

Зокрема, 06.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а саме: в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.369-2 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Враховуючи, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області, подане клопотання підсудне Придніпровському районному суду м. Черкаси.

З огляду на кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його особу та інші обставини існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

1. Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 має високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєно в умовах правового режиму воєнного стану військовослужбовцем.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Крім цього, запобіжний захід застосовується для того, щоб підозрюваний (обвинувачений) не перешкоджав компетентному органу в перевірці обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину. Отже, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обґрунтування або спростування якого триває процедура збирання доказів.

За таких умов застосування будь-якого запобіжного заходу, а особливо тримання під вартою, потребує особливої уваги з боку слідчого судді (суду) та обов`язкового переосмислення цього запобіжного заходу з боку громадськості.

Відповідно до положень ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, на сьогоднішній день наша країна переживає один з найскладніших періодів в історії, коли питання незалежності та суверенітету перебуває на вустах у кожного свідомого громадянина та патріота, коли військовослужбовці приймають участь в стримані збройного агресії збройних сил російської федерації, захищають незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від збройної агресії ворога, однак дії, які кваліфікуються ОСОБА_5 є аморальними та викликають реальний суспільний резонанс. Такі дії свідчать про відсутність стимулюючих засобів запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, оскільки впродовж останнього часу на території України в засобах масової інформації щомісячно затримуються посадовці територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, МСЕК, ВЛК тощо під час отримання неправомірної вигоди.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тим паче в умовах правового режиму воєнного стану.

При цьому, слід врахувати, що дії фігуранта були вчинені в умовах воєнного стану з корисливих мотивів, що для нашого сьогодення (стану війни) є неприпустимим та аморальним. При цьому прикро, що у час війни, коли майже половина населення України зі зброєю в руках боронять країну і гинуть за неї, серед людей є й ті, хто більше приділяє увагу виключно своєму особистому незаконному збагаченню. Усвідомлюючи резонансність вказаної справи, настання можливої відповідальності, останній, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Військовослужбовець ОСОБА_5 має доступ до зброї, транспорту, знань тактики ухилення, контактів у військових підрозділах. У зв`язку з війною може переміщуватися у зону бойових дій, де його затримання буде ускладнене. За наявності корупційних зав`язків має можливість впливати на осіб, що сприятимуть переховуванню.

З урахуванням того, що підозрюваний є військовослужбовцем, має доступ до інформації з обмеженим доступом, зв`язки у середовищі військовослужбовців, а також можливість переміщення у зону бойових дій, існує обґрунтований ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду.

До того ж, 05.09.2025 ОСОБА_5 намагався втекти з місця вчинення кримінального правопорушення (побіг швидким темпом з місця події), пояснюючи це переляком.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

2. Підозрюваний ОСОБА_5 перебуває у дружніх та службових відносинах з лікарями із числа членів ВЛК та співслужбовців ІНФОРМАЦІЯ_4 , що свідчить про те що, підозрюваний, перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої повноваження та зв`язки для:

- знищення, приховання або спотворення документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки на даний час органом досудового розслідування, не вилучено всіх речей і документів.

У разі, якщо ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування перебуватиме на волі, у випадку звернення до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у володінні якої можуть знаходитися документи, в тому числі щодо притягнення заявника до адміністративної відповідальності, зняття його з розшуку, видачу «фіктивних» повісток існуватиме реальна загроза їхньої заміни та/чи знищення.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3. Незаконного впливу на інших осіб, в тому числі свідків у цьому ж кримінальному провадженні, враховуючи наступне. Заявником у вказаному кримінальному провадженні 04.09.2025 пройдено ВЛК, після чого притягнуто до адміністративної відповідальності із проведенням розгляду адміністративної справи без його фізичної участі, знято з розшуку за сприяння невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 , допит яких буде проведено під час подальшого проведення досудового розслідування. Крім того, його становище, як військовослужбовця, створює умови для впливу на свідків.

З урахуванням вказаних обставин існує ризик незаконного впливу на інших осіб, в тому числі свідків у цьому ж кримінальному провадженні зокрема на :

* посадових осіб, зокрема із числа членів ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , якими безпосередньо прийнято рішення про визнання заявника придатним до служби у військових частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення та охорони;

* свідка (заявника) ОСОБА_8 , у зв`язку з тим, що на даний час є реальні підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може на нього незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження;

* начальника групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_7 , яким складено протокол № 687 від 04.09.2025 про вчинення заявником ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП без фізичної присутності (участі) останнього, а також невстановлених осіб, якими прийнято рішення про зняття з розшуку заявника.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, який передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні.

4. Отримання неправомірної вигоди підриває авторитет Збройних Сил України та інших військових формувань, деморалізує військовослужбовців, дискредитує командування. В умовах війни це може призвести до зриву бойових завдань або послаблення обороноздатності. Якщо особа вже вчинила злочин на фоні воєнного стану, є підстави вважати, що вона може продовжити протиправну поведінку. Збереження доступу до ресурсів, зав`язків, в тому числі, із медичними працівниками створює можливості для нових корупційних діянь. Крім цього, усвідомлюючи осуд співслужбовців, наслідки відповідальності за місцем проходження військової служби, в тому числі дисциплінарної влади командирів, настання можливої кримінальної відповідальності, існують підстави вважати, що останній не повернеться до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого проходження військової служби, незаконно перебуватиме за її межами, за що може настати кримінальна відповідальність, передбачена ст.407 КК України.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, який передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПКУкраїни, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту полягає в тому, що незважаючи на те, що ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання в Черкаській області, фактично матиме можливість спілкуватися зі свідками та фігурантами у цьому кримінальному провадженні, що також в свою чергу унеможливить здійснення належного контролю за його поведінкою, також останній фактично весь свій час матиме можливість безконтрольно спілкуватися, в тому числі за допомогою телефонних засобів зв`язку, як зі свідками, так і особами із числа лікарів ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 а також службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 , що об`єктивно може зашкодити встановлення істини у цій справі, оскільки останні можуть бути також причетні до його вчинення. Вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану об`єктивно підвищує суспільну небезпеку діяння, що вимагає застосування найсуворішого запобіжного заходу. Військовослужбовець є суб`єктом підвищеної відповідальності, зобов`язаний діяти у суворій дисципліні, в інтересах обороноздатності держави. У контексті війни - це обґрунтовано необхідністю забезпечення безпеки, порядку та дисципліни. Враховуючи факт вчинення злочину військовослужбовцем у період дії воєнного стану, статус військового, яким він володіє, та реальні ризики втечі та впливу на інших осіб, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, є недостатнім.

Інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, у даному випадку не спроможні забезпечити належну поведінку підозрюваного, оскільки, така особа завжди матиме змогу ухилитися від слідства та суду, перешкодити встановленню істини у справі та продовжувати займатися злочинною діяльністю, з урахування вище викладених обставин.

У зв`язку з вище викладеним та недопущення повторення вчинення кримінального правопорушення, слідство приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановлено, що ОСОБА_5 проходить військову службу, у військовому званні «молодший сержант», та отримував щомісячне грошове забезпечення від 20 тис. грн.

Крім цього, слід також врахувати, що ОСОБА_5 отримав неправомірну вигоду в розмірі 8000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 05.09.2025 складає 330 795,2 грн.

Таким чином, у разі задоволення клопотання, при обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, слідчий ваважає за доцільне, з урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, беручи до уваги, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується вчинено з корисливих мотивів в умовах воєнного стану, а також те, що ОСОБА_5 отримував грошове забезпечення та був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення, визначити підозрюваному заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 680 грн.

Саме такий розмір застави, на думку органу досудового розслідування, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного ОСОБА_5 бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків. Разом з тим, у разі внесення застави, просить покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п.1-4 ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; заборонити спілкування з головою та членами військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , начальником групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_7 , свідком (заявником) ОСОБА_8 в частині, що стосується обставин і подій даного кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та пояснив, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000605 від 13.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України. 05.09.2025 було затримано ОСОБА_5 , який вимагав грошові кошти від заявника. Він є військовослужбовцем, який може переховуватися, змінити місце дислокації на передову частину, де ведуться бойові дії. Тому просить задовольнити клопотання. Також звертає увагу, що під час з`ясування обставин він спробував втекти та був затриманий неподалік, що вказує на його можливість та спроби втечі, а також, що ОСОБА_5 є спеціальним суб`єктом - військовослужбовцем. Наявні ризики перераховані в клопотанні.

Слідчий ОСОБА_11 підтримав клопотання та думку прокурора. Вказав, що його доганяли, потім він зупинився.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що підозрюваний раніше не судимий, позитивно характеризується як за місцем роботи так і служби. Є молодою особою, на утриманні має дружину та малолітню дитину.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника. Вказав про тяжкий стан власного здоровя, що і було підставою наважитися на даного роду кримінальне правопорушення, в момент затримання відчув стрес і страх, тому і побіг, а коли одумався - зупинився.

Заслухавши доводи прокурора та слідчого, пояснення і заперечення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Надаючи оцінку обґрунтованості підозри, слідчий суддя звертає увагу, що «обґрунтована підозра» у вчинені кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. (рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»)

При цьому, слідчий суддя, на даному етапі провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На підставі розумної оцінки сукупності наданих доказів, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні зв`язок ОСОБА_5 з обставинами та подіями розслідуваного кримінального правопорушення існує, та з урахуванням сукупності наданих доказів, слідчий суддя вбачає причетність ОСОБА_5 до подій розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, та обґрунтованість врученої підозри на даній стадії кримінального провадження, що є однією із складових для застосування запобіжного заходу, який забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також убезпечить існуючі ризики.

Слідчий суддя звертає увагу, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України та встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп.«а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З урахуванням досліджених в судовому засіданні обставин кримінального провадження, вагомість наданих доказів та їх взаємозв`язок, а також характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 (має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2024 року народження, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався), слідчий суддя прийшов до висновку, що зазначені слідчим та прокурором ризики не є винятковими та не виправдовують застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 такого тяжкого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Згідно з вимогами ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 та ч.6 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим чи прокурором обґрунтування клопотання.

На думку слідчого судді запобігти існуючим ризикам у цьому кримінальному провадженні можливо шляхом застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до положень ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення та характеризуючих даних про особу підозрюваного, існуючі ризики у даному кримінальному провадженні можливо убезпечити, шляхом застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло, з покладенням відповідних забезпечувальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які на переконання слідчого судді зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків на даній стадії досудового розслідування. Не дивлячись на серйозність кримінального правопорушення та його наслідки для суспільства варто у повній мірі взяти до уваги особу підозрюваного, а саме: молодий вік, на момент розгляду клопотання виповнилося 29 років, ставлення до вчиненого та своїх обов`язків, тобто добровільну мобілізацію до лав Збройних сил України, крім цього, має міцні соціальні зв`язки, перебуває у шлюбі та має на утриманні півторарічну дитину, а також поганий стан здоров`я, повідомлення про співпрацю із правоохоронними органами. Сукупність даних фактів, а також вчинення кримінального правопорушення вперше дає можливість слідчому судді прийти до висновку, що запобіганню встановленим ризикам можливе при застосуванні не виключного запобіжного заходу, а цілодобового домашнього арешту. Крім того, варто застосувати для забезпечення належного виконання даного запобіжного заходу, систему додаткових обовязків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 про те, що у разі невиконання покладених на нього слідчим суддею обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 181, 186, 193-194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати домоволодіння за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу прокурора та/чи слідчого в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.11.2025, включно.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- заборонити спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) із головою та членами військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , начальником групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_7 та свідком (заявником) ОСОБА_8 в частині, що стосується обставин і подій даного кримінального провадження, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за його участі, а також участі вказаних осіб у присутності слідчого чи прокурора;

- у разі наявності, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали до 03 листопада 2025 року, включно.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваним місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_5 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебуванні останнього в укритті.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити працівникам СУ ГУНП в Черкаській області.

Копію даної ухвали вручити підозрюваному, слідчому, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурору та начальнику ГУ НП в Черкаській області, - для відому та виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі її оскарження, після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 10.09.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1