КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1818/2025 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000177, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня2023 рокуза ч. 2 ст. 436-2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в його діяннях є склад цих кримінальних правопорушень; визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 109 КК України - у виді обмеження волі строком 3 роки;

- за ч. 2 ст. 110 КК України - у виді позбавлення волі строком 5 років;

- за ч. 1 ст. 161 КК України - у виді обмеження волі строком 2 роки з

позбавленням права обіймати посади пов`язані із державною службою і місцевим самоврядуванням, строком 2 роки із звільненням від цього покарання за епізодом від 09 січня 2019 року, на підставі ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані із державною службою і місцевим самоврядуванням строком 2 роки.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно обвинувального акта громадянин України ОСОБА_7 у період з 09 травня до 26 серпня 2022 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , будучи радикально налаштованим до діючої влади в Україні та держави у цілому, сповідуючи проросійські настрої щодо соціально-політичної обстановки в Україні, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з ідеологічних та інших мотивів, використовуючи вказані власні сторінки у соціальних мережах «Вконтакте» під іменем « ОСОБА_9 » (ідентифікаційний номер профілю у мережі: НОМЕР_1, посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_2 - оригінальна адреса, ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та « ІНФОРМАЦІЯ_4 » під іменем « ОСОБА_10 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_4 ), здійснив повторно виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, що виник повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, ОСОБА_7 , за допомогою власного персонального комп`ютера, що має підключення до всесвітньої мережі Інтернет, на власних сторінках в наведених соціальних мережах такі публікації:

1. в «Facebook» ІНФОРМАЦІЯ_5 розмістив матеріал у вигляді фото із текстом «Если ты против России, значит Я против тебя!»;

2. в «Вконтакте» написав та розмістив коментарі до публікації, яка починається словами, яка починається словами «На освобожденных от украинской оккупации териториях…» та закінчується словами «…смогу насладиться мирной и комфортной жизнью на свободной земле», розміщеної в профілі « ОСОБА_11 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 , наступного змісту:

- 24 серпня 2022 року - «Господи, а Киев будет освобожден от укронацистов? Мы, русские люди Киева, очень ждем российских воинов-освободителей! Укронацики над нами издеваются так, что и сказать страшно. Они нас в любой момент могут просто убить»;

- 24 серпня 2022 року - « ОСОБА_12 , если бы не те проклятые стамбульские соглашения, из-за которых Россия была вынуждена вывести свои войска из Киевской и Черниговской областей, то уже вся Украина была бы освобождена от укронациков, издевающихся не только над русскими, но и над своим же собственным народом. Только украинцы в упор не понимают, что их же власть над ними издевается, и тупо эту власть поддерживают»;

- ІНФОРМАЦІЯ_7 - «ОСОБА_17, я за Россию!»;

- ІНФОРМАЦІЯ_7 - « ОСОБА_13 , я всегда за Россию, а за ваши страшные оскорбления в мой адрес - Бог вас судья» … «ОСОБА_13, лично я за эту проклятую «незалежность» не голосовал! И нациком я никогда не был! Я эту гадючью Украину нанавижу и презираю с детства. Но я не могу оставить здесь маму, парализованную после двух инсультов. Ведь это страшный грех - оставлять больного человека без присмотра. И поэтому я не могу переехать в Россию, хотя очень хочу. А я бы с радостью взял в руки оружие и пошел убивать хохлов, которые всю душу из меня вымотали, которые меня постоянно избивали и которые постоянно мне угрожают. Только взять это оружие негде. Пока ты тут пырнешь укрополицая ножом и отберешь у него автомат - другие укрополицаи в тебя всю обойму выпустят. Меня тут недавно укрополицаи страшно избили и чуть не пристрелили из автомата - только за то, что я сказал, что я русский, и отказался разговаривать с ними по-украински».

Після цього зазначене фото з текстовим написом та коментарі ОСОБА_7 стали доступним для загального ознайомлення усіх користувачів соціальних мереж «Facebook» та «Вконтакте», у тому числі тим, які відвідували в профіль з назвою « ОСОБА_11 ».

Водночас, у вказаній публікації та коментарях ОСОБА_7 містяться дії направлені на виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, адже під цими діями розуміється їх формування та розміщення як на персональних сторінках користувачів, так і на інших сторінках у спосіб, який робить їх доступними для невизначеного значного кола осіб, з урахуванням того, що матеріалами є оформлена відповідним чином інформація із змістовим наповненням обумовленого характеру, що передається споживачу, та закріплена за допомогою матеріальних чи цифрових засобів збереження.

Отже, ОСОБА_7 , маючи активну проросійсько-налаштовану позицію, будучи досвідченим користувачем соціальної мережі «Вконтакте» та «Facebook», достеменно розуміючи алгоритм та принцип роботи останньої, реалізуючи злочинний умисел, направлений на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, здійснив вищевказане протиправне діяння в контексті триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розгорнута на всій її території, тобто вчинив усі дії, направлені на виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, чим довів свій злочин до кінця.

Суд визнав доведеним, що громадянином України ОСОБА_7 зареєстровано особисто персональні сторінки (акаунти) у соціальних мережах, зокрема 12 квітня 2008 року «Вконтакте» під назвою « ОСОБА_9 » під іменем « ОСОБА_9 » (ідентифікаційний номер профілю у мережі: НОМЕР_1 , посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_8 - оригінальна адреса, ІНФОРМАЦІЯ_9 ) та у квітні того ж року в «Facebook» під іменем « ОСОБА_10 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з прив`язкою у них для верифікації та ідентифікації особи власного номеру мобільного телефону НОМЕР_2 .

Надалі, ОСОБА_7 , як досвідчений користувач мережі Інтернет, достовірно знаючи, що в результаті розміщення особистих публікацій зі своєї персональної сторінки в цих соціальних мережах в автоматичному режимі відбувається розповсюдження особистої інформації серед «друзів» та «підписників», ІНФОРМАЦІЯ_10 перебуваючи за адресою свого постійного проживання у АДРЕСА_1 , будучи радикально налаштованим до діючої влади в Україні та держави у цілому, сповідуючи проросійські настрої щодо соціально-політичної обстановки в Україні, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з ідеологічних мотивів, використовуючи власну сторінку у соціальній мережі «Вконтакте» під іменем « ОСОБА_9 » (ідентифікаційний номер профілю у мережі: НОМЕР_1 , посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_8 - оригінальна адреса, ІНФОРМАЦІЯ_9 ), здійснив розповсюдження (поширення) матеріалів із закликами до насильницької зміни та повалення конституційного ладу, зміни меж території та державного кордону України через порушення порядку, встановленого Конституцією України, які поєднано з розпалюванням національної ворожнечі.

Так, ОСОБА_7 , за допомогою власного персонального комп`ютера, що має підключення до всесвітньої мережі Інтернет, з використанням наведеної особистої сторінки в соціальній мережі «Вконтакте», 08 квітня 2022 року написав та розмістив коментар до публікації, яка починається словами « ІНФОРМАЦІЯ_11 », розміщеної в профілі « ІНФОРМАЦІЯ_12 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Вказаний коментар починається словами «ОСОБА_18, я тоже хочу, чтобы украинский язык и украинский народ исчезли, но на это потребуется очень много времени…» та закінчується словами «…И вообще все хохли будь прокляты!».

У тексті наявні тези:

- «После разгрома хохляцких войск на Донбассе российским войскам нужно срочно взять Киев и уничтожить ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 и прочих укронационалистических гадов!»;

- «Российские воины! Бейте этих проклятых хохлов! Не давайте им опомниться! Иначе они убют нас, русских! После разгрома хохляцких войск на Донбассе российским войскам нужно срочно взять Киев … !»;

- «А я всей душой за Россию и против этой страшной Украины!».

Після цього зазначений коментар (як такий, що містить у собі публічні заклики до: а) зміни із застосуванням сили існуючого суспільно-політичного порядку шляхом заподіяння смерті представникам української влади, зокрема, Президенту України; б) вчинення дій з метою зміни меж та державного кордону України, а саме до насильницького захоплення російськими військами української столиці міста Києва, що поєднані з розпалюванням національної ворожнечі шляхом використання лінгвістичних маркерів посилення почуттів, зокрема почуття ворожості представників російської нації до представників української нації, став доступним для загального ознайомлення усіх користувачів соціальної мережі «Вконтакте», у тому числі тим, які відвідували профіль з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_12 ».

Також, громадянин України ОСОБА_7 у період з ІНФОРМАЦІЯ_14 до ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуваючи за адресою свого постійного проживання у АДРЕСА_1 , будучи радикально налаштованим до діючої влади в Україні та держави у цілому, сповідуючи проросійські настрої щодо соціально-політичної обстановки в Україні, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з ідеологічних мотивів, використовуючи власні сторінки у соціальних мережах «Вконтакте» під іменем « ОСОБА_9 » (ідентифікаційний номер профілю у мережі: НОМЕР_1 , посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_8 - оригінальна адреса, ІНФОРМАЦІЯ_9 ) та « ІНФОРМАЦІЯ_4 » під іменем « ОСОБА_10 » (посилання на профіль: ІНФОРМАЦІЯ_4 ), здійснив поширення матеріалів, направлених на розпалювання національної ворожнечі та ненависті, приниження національної честі та гідності громадян України, шляхом написання та розміщення, за допомогою власного персонального комп`ютера, що має підключення до всесвітньої мережі Інтернет, наступних публікацій:

1. в соціальній мережі «Facebook» у період з ІНФОРМАЦІЯ_14 до 10 квітня 2022 року:

- ІНФОРМАЦІЯ_14 - « ІНФОРМАЦІЯ_15 » 1984 года? - ОСОБА_16 покончено. - С нацистской - да. Но будет новая Германия. Как я хочу услышать такие фразы об Украине: «С националистической Украиной покончено. Но будет новая Украина!»;

- 10 квітня 2022 року - «Чем больше я общаюсь с украинцами, тем больше я убеждаюсь, что хорошых людей среди них единицы»;

2. в соціальній мережі «Вконтакте» у період з 08 квітня по 26 серпня 2022 року:

- 08 квітня 2022 року - «Меня тут недавно укрополицаи страшно избили и чуть не пристрелили из автомата - только за то, что я сказал, что я русский, и отказался разговаривать с ними по-украински»;

- 08 квітня 2022 року - «Особенно после того, как меня позавчера зверски избил укрополицай. Прикладом и дулом автомата в грудь и по голове. После ударов по голове у меня перед глазами появились черные точки и не исчезают. И грудь сильно болит. А к хохляцким врачам я обращаться не хочу - они такие же звери»;

- 24 серпня 2022 року - «Мы, русские люди Киева, очень ждем российских воинов-освободителей! Укронацики над нами издеваются так, что и сказать страшно. Они нас в любой момент могут убить»;

- 24 серпня 2022 року - « ОСОБА_12 , если бы не те проклятые стамбульские соглашения, из-за которых Россия была вынуждена вывести свои войска из Киевской и Черниговской областей, то уже вся Украина была бы освобождена от укронациков, издевающихся не только над русскими, но у над своим же собственным народом. Только украинцы в упор не понимают, что их же власть над ними издевается, и тупо эту власть поддерживают»;

- 24 серпня 2022 року - «ОСОБА_18, я тоже хочу, чтобы украинский язык и украинский народ исчезли, но на это потребуется очень много времени. Я, к сожалению, сам живу в Киеве, и я русский, но из-за больной мамы…я не могу переехать в Россию. Моя мама, к сожалению, против России и переезжать в Россию она не хочет. А я всей душой за Россию и против этой страшной Украины! … И вообще все хохлы будь прокляты!».

- 26 серпня 2022 року - «Я эту гадючью Украину ненавижу и призираю с детства».

Після цього зазначені публікації стали доступними для загального ознайомлення усіх користувачів соціальних мереж «Facebook» та «Вконтакте», у тому числі, які відвідували його особисті сторінки акаунти « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_9 », відповідно.

Водночас, у вказаних публікаціях ОСОБА_7 містяться висловлювання, що місять ознаки розпалювання національної ворожнечі та ненависті, приниження національної честі та гідності, адже йдеться про дії у формі поширення відповідної позиції через соціальні мережі, шляхом висловлювання явно негативного ставлення, ворожості, неприязні до національної групи з метою викликати у невизначеного кола осіб аналогічне ставлення.

Отже, ОСОБА_7 , маючи активну проросійсько-налаштовану позицію, будучи досвідченим користувачем соціальних мереж їх «Вконтакте» та «Facebook», достеменно розуміючи алгоритм та принцип роботи, реалізуючи вказаний злочинний умисел, направлений на порушення рівноправності громадян залежно від їх національної належності, здійснив вищевказане протиправне діяння в контексті триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розгорнута на її території, тобто вчинив усі дії, необхідні для доведення злочину до кінця

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2024 року скасувати, визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 2 ст.442 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 109 КК України - у виді 2 роки позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 110 КК України - у виді 5 років 11 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 1 ст. 161 КК України - у виді 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із державною службою і місцевим самоврядуванням строком 2 роки;

- за ч. 2 ст. 436-2 КК України - у виді 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 3 ст. 436-2 КК України - у виді 5 років 9 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 442 КК України - у виді 3 роки позбавлення волі.

За сукупністю правопорушень у відповідності ст.ст. 70, 72 КК України шляхом часткового складення призначених покарань призначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із державною службою і місцевим самоврядуванням строком 2 роки.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та містять істотні суперечності. При цьому, судом не взято до уваги докази, зокрема протоколи оглядів від 13.02.2023, 17.02.2023, 15.03.2023, висновки судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення (висновок експерта №145/23 від 23.05.2023), які могли істотно вплинути на його висновки у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; думку захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене судом на підставі обставин у судовій справі, які повно і всебічно з`ясовані на основі доказів, що були досліджені судом.

Вмотивованим є судове рішення, в якому належним чином зазначені підстави, на яких воно ґрунтується. Під умотивованістю розуміється повне і всебічне відображення в рішенні суду мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які сторони посилалися як на підґрунтя своїх вимог і заперечень, із зазначенням, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені, й віддзеркалення мотивів щодо позиції суду при застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру та спеціальної конфіскації.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення

Всупереч вимог ст. 94 КПК України суд першої інстанції не проаналізував кожний доказ як окремо так і у взаємозв`язку з іншими доказами, не дав їм оцінки з точки зору їх допустимості, достовірності, достатності, законності та належності, не навів належного обґрунтування, з яких підстав він відкинув версію обвинуваченого щодо перебігу подій.

Також судом першої інстанції у порушення ст. 91 КПК України не встановлено обставин, що підлягають обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні шляхом дослідження та оцінки доказів.

Як убачається зі змісту вироку, судом першої інстанції не наведено мотивів, з яких взято за основу одні докази і відкинуто інші, та у зв`язку із чим в одній частині обвинувачення визнав ОСОБА_7 винуватим, а в інший частині - невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Отже, суд першої інстанції не дав оцінки усім фактичним обставинам справи та обмежився лише формальними висновками та загальними поняттями.

Також суд у повній мірі не дотримався вимог ч. 3 ст. 374 КПК України згідно яких, у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; у разі визнання особи винуватою - у мотивувальній частині вироку зазначаються, що зміст формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Мотивування та обґрунтування судового рішення - обов`язок суду, тому право особи на мотивоване судове рішення є складовою права на справедливий суд, про що йдеться в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Таким чином, вмотивованість є обов`язковою вимогою, відмінною від вимоги щодо обґрунтованості судового рішення. При чому мотивованість судового рішення - це відображення всіх мотивів та обґрунтувань судового рішення у його змісті, тобто фактично «мотивованість» та «обґрунтованість» судового рішення є двома взаємопов`язаними вимогами, які співвідносяться, як форма (спосіб зовнішнього відображення) та зміст.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлений законом (рішення у справах: "Walchli v. France" від 26 липня 2007 року, "ТОВ "Фріда" проти України" від 8 грудня 2016 року).

Європейський суд з прав людини також зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвіссарі проти Фінляндії" від 27 вересня 2001 року).

Судом першої інстанції достатніх, переконливих та пов`язаних між собою доказів на обґрунтування своїх висновків на наведено.

Також є суперечливими висновки суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 422 КК України (т. 3 а.с. 84) та щодо необхідності змінити правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 422 КК України на ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161 КК України (т. 3 а.с. 86).

Колегія суддів звертає увагу на зміст вироку, який обтяжений довільним трактуванням загальних понять, тверджень, наведенням теоретичних аспектів права, згенерованих штучним інтелектом "ChatGPT",що ставлить під сумнів суддівський розсуд та судове тлумачення окремих питань, беручи до уваги суть пред`явленого обвинувачення.

Також судом першої інстанції у вироку наведено узагальнені поняття та теоретичні міркування щодо об`єктивної та суб`єктивної сторін інкримінованих ОСОБА_7 правопорушень, однак вони не відображають фактичні обставини кримінального провадження та не містять прив`язки до даного кримінального провадження.

Вирок у такому вигляді без встановлення судом фактичних обставин кримінального провадження - в будь-якому разі не може бути законним.

Використання технологій повинно, перш за все, поважати природу судового процесу (пункт 90 висновку КРЄС № 26 (2023) від 1 грудня 2023 року "Рухаючись вперед: використання асистивних технологій у судочинстві").

Штучний інтелект може бути корисним та допоміжним інструментом у сфері правосуддя, але не може замінити роль суддів (рішення Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі 925/200/22).

Отже, при ухваленні вироку судом першої інстанції допущено порушення вимог ст. ст. 91, 94 370, 374 КПК України, тобто такі істотні порушення вимог КПК Україниунеможливили прийняття законного та обґрунтованого рішення, а тому оскаржуваний вирок суду першої інстанції не можна визнати законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України визначено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки під час провадження в суді апеляційної інстанції встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, доводи апеляційної скарги обвинуваченого з урахуванням положень ч. 2 ст. 415 КПК Україниколегія суддів не перевіряє, але вони підлягають обов`язковій ретельній перевірці при новому судовому розгляді в суді першої інстанції, а, відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 415 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: _______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4