Єдиний унікальний номер № 285/4244/25
Провадження № 1-кп/0285/715/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Звягель кримінальне провадження № 0000207 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянки України, одруженої, інваліда ІІІ групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , усвідомлюючи значення своїх дій, які полягають у посяганні на суспільні відносини, що забезпечують основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків та сприяють поширенню аморальності в інтимних стосунках людей, ігноруючи вимоги суспільної моралі, відповідно до яких задоволення статевих потреб повинне здійснюватись без прояву розпусти, безладних статевих контактів і проституції, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, бажаючи мати дохід і стабільне джерело доходу від незаконної діяльності, пов`язаної із сексуальною експлуатацією інших жінок, у різний проміжок часу, який в ході досудового розслідування точно не встановлений, але не пізніше лютого 2025 року, запропонувала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 займатися проституцією, при її посередництві, на що останні погодилися та, у подальшому, домовилася про вчинення щодо них сутенерства, а саме вчинення дій по забезпеченню їх зайняттям проституцією, що полягали у підшукуванні клієнтів, а саме осіб чоловічої статі для надання їм послуг сексуального характеру, домовленостях з клієнтами за ціну послуг сексуального характеру, надання житла для заняття проституцією, забезпечення транспортуванням, отримання плати від клієнтів за надані ними сексуальні послуги, а також відверненні насильства та обману щодо них з боку клієнтів.

Таким чином, не пізніше лютого 2025 року, ОСОБА_4 почала забезпечувати зайняттям проституцією ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які стали надавати послуги сексуального характеру особам чоловічої статі на виконання домовленості з ОСОБА_4 , за що отримували гроші, частину з яких отримувала ОСОБА_4 .

Так, 16.05.2025 близько 18 год. 05 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів вчинила сутенерство відносно ОСОБА_6 , а саме, звела її з ОСОБА_10 , для надання йому послуг сексуального характеру за гроші, що виразилось в організації їхньої зустрічі у приміщенні домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 в період приблизно з 18 год. 05 хв. по 18 год. 42 хв. надала сексуальні послуги ОСОБА_10 за грошові кошти, таким чином ОСОБА_4 забезпечила ОСОБА_6 зайняттям проституцією, за що ОСОБА_10 були сплачені грошові кошти ОСОБА_4 у сумі 3000 грн. за організацію надання сексуальних послуг.

Крім того, 13.06.2025 близько 18 год. 25 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно вчинила сутенерство відносно ОСОБА_6 , а саме звела її з ОСОБА_11 , для надання йому послуг сексуального характеру за гроші, що виразилось в організації їхньої зустрічі у приміщенні домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 в період приблизно з 18 год. 25 хв. по 18 год. 30 хв. надала сексуальні послуги ОСОБА_11 за грошові кошти, чим ОСОБА_4 забезпечила ОСОБА_6 зайняттям проституцією, за що ОСОБА_11 були сплачені грошові кошти ОСОБА_6 у сумі 4000 грн., з яких 2000 грн. отримала ОСОБА_12 за організацію надання сексуальних послуг.

Своїми умисними діями, які виразились у сутенерстві щодо кількох осіб, вчиненому повторно, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 303 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження між сторонами кримінального провадження: прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою, за участі захисника ОСОБА_5 , досягнуто та підписано угоду від 31 липня 2025 року про визнання винуватості, за змістом якої підозрювана беззастережно визнає свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України; сторони дійшли згоди щодо обрання обвинуваченій покарання за вчинене нею кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 303 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років, зі звільненням ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. При цьому обвинуваченій роз`яснено наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, на що вона дала згоду.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю. Підтвердила, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклала добровільно, без примусу і не під тиском.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 303 КК України, та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченої. Крім того судом з`ясовано у обвинуваченої можливість реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Також обвинуваченій роз`яснено вимоги ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких їй зрозумілі, нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена та її захисник не заперечували проти затвердження угоди. Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, з урахуванням наведеного вище, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд дійшов висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , яким затвердити угоду про визнання нею винуватості, визнати обвинувачену винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити їй покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання. Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475, 615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 липня 2025 року укладену між прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

Покласти на засуджену ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію повного тексту вироку в порядку ст. 615 КПК України негайно після проголошення його резолютивної частини вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий