Справа № 750/9060/25
Провадження № 1-кс/750/2771/25
У Х В А Л А

03 липня 2025 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м.Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилається на наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, перешкоджанні кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що доказів наявності ризиків не надано, відсутні докази переховування і того, що підозрюваного шукали, ризик незаконного впливу на свідків є припущенням та підозрюваний не знає свідків. ОСОБА_5 подане клопотання про продовження військової служби в іншій частині, а отже до нього в подальшому може бути застосоване звільнення від кримінальної відповідальності, тому відсутня необхідність в його подальшому триманні під вартою.

Заслухавши доводи прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001622 від 30.04.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.02.2025 військовозобов`язаного солдата ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 і направлено для проходження військової служби.

Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, з 26.02.2025 солдат ОСОБА_5 почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий та набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 41 від 07.04.2025 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період солдата ОСОБА_5 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №134- РС від 22.03.2025 на посаду кулеметника 2 відділення охорони 2 взводу охорони 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення, та визнано вважати таким, що з 07.04.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Однак, під час дії воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час але не пізніше 11.04.2025 у солдата ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, який він реалізував за наступних обставин.

Так, на виконання свого кримінально-протиправного умислу солдат ОСОБА_5 , у порушення вищевказаного законодавства, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин та дозволу відповідних командирів, в умовах воєнного стану, 11.04.2025 у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 16 год 30 хв самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини за наявності реальної можливості для цього та по даний час в розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся.

02.07.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

02.07.2025 ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтею 407 КК України застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до висновку, що їх сукупність є достатньою для констатації факту того, що на теперішньому етапі досудового розслідування підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України є обґрунтованою.

Переходячи до розгляду ризиків, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що ризик неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного є дією, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Проте, відображенні у клопотанні слідчого ризики не мають носити абстрактний характер, а повинні ґрунтуватися на фактичних обставинах справи.

Перш за все, слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких умисних злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора в суді про доведеність ризику, передбаченого: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), оскільки такий витікає з серйозності висунутої підозри та тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винуватим.

Разом з тим, ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на свідків), на переконання слідчого судді, не є доведеним, оскільки такий носить абстрактний характер, так як підозрюваний ОСОБА_5 не може незаконно впливати на осіб, про яких навіть органу досудового слідства невідомо чи є вони свідками у кримінальному провадженні, тобто на осіб, які потенційно можуть бути свідками у кримінальному провадженні, але невідомі, як органу досудового розслідування, такі і стороні захисту. При цьому займана підозрюваним посада та військове звання не надає йому жодних переваг та важелів впливу на потенційних та діючих свідків. До того ж відсутній будь -які фактичні дані, які вказували б на те, що з моменту набуття статусу підозрюваного, ОСОБА_5 вчиняв незаконний вплив на свідків або ж висловлював намір про вчинення вказаних дій.

Слідчий суддя також вважає недоведеним ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки його обґрунтування перекликається з обґрунтуванням ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто цей ризик носить абстрактний характер. Як встановлено в судовому засіданні за час залишення військової частини, підозрюваним ОСОБА_5 не вживалися заходи до штучного створення доказів своєї невинуватості. Не має підстав вважати, що і в майбутньому вказаний ризик має актуальне значення.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України (продовження кримінального правопорушення в якому він підозрюється), оскільки інкриміноване підозрюваному ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України носить триваючий характер і фактично було припинено не за волею підозрюваного, а шляхом проведення комплексу оперативно - розшукових заходів з подальшим затриманням підозрюваного.

Виходячи з імперативних приписів ч.8 ст. 176 КПК України, інші запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт не можуть бути застосовані до підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України. Бажання підозрюваного ОСОБА_5 продовжувати військову службу можливо реалізувати і під час перебування останнього під вартою.

За наведених вище обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному злочину, який вчинений в період воєнного стану, доведеність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, керуючись ч.4 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне розмір застави не визначати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176 - 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 вересня 2025 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_7