Справа № 581/596/25
Провадження № 1-кп/581/68/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2025 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000080 від 18 липня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у селищі Лиманчук Сніжне Донецької області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , є особою з інвалідністю ІІІ групи, підопічний КУСОР «Синівський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,

в с т а н о в и в :

17 липня 2025 року близько 16 год 30 хв., перебуваючи в палаті № 6 Синівського будинку інтернату для громадян похилого віку та інвалідів по вул. Миру, буд. 41 у с. Синівка Роменського району Сумської області, на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_4 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень потерпілому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 став навпроти ОСОБА_4 , який сидів на ліжку, та перебуваючи в положенні стоячи обличчям до потерпілого, кулаком правої руки наніс потерпілому один удар в область тім`яної частини голови з ліва. Потім ОСОБА_5 взяв ортопедичну палицю, яка належить потерпілому ОСОБА_4 , та наніс останньому її металевою частиною один удар в область тім`яної частини голови з ліва, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани тім`яної частини голови з ліва (рана 3,5x0,5 см з нерівними краями, незначною перифокальною пастозністю м`яких тканин), що підтверджується висновком експерта.

Вказані злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне завдання легких тілесних ушкоджень.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодою про примирення від 31 липня 2025 року, укладеною між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до умов угоди про примирення, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за частиною 1 статті 125 КК України, дійшли згоди щодо всіх істотних обставин для даного кримінального провадження, узгодили призначення ОСОБА_5 покарання за вказаною статтею у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений та потерпілий підтвердили викладені в обвинувальному акті обставини, вказали, що угода про примирення між ними укладена добровільно, така угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, просили її затвердити.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, не заперечував проти її затвердження і призначення обвинуваченому узгодженого в угоді покарання.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 314, пункту 1 частини 1 статті 468, частини 2 статті 474 КПК України суд має право затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до частин 3, 5 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, яке згідно зі статтею 12 КК України є кримінальним проступком.

Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, укладення угоди сторонами є добровільним.

При цьому судом з`ясовано, що сторони угоди цілком правильно розуміють визначені частиною 1 статті 473, частини 5 статті 474 КПК України наслідки укладення та затвердження даної угоди, права, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

На час ухвалення вироку запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовано, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 31 липня 2025 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1