УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2025 р. с-ще Тиврів 145/1176/25

1-кс/145/399/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартоювідносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше судимого Тиврівським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненому умовно достроково 10.07.2024, невідбутий термін 2 роки 5 місяців 5 днів, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, відомості про які внесено до ЄРДР 18.08.2025 за № 0000210,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням у якому зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2024 № 267 військовослужбовця військової служби за контрактом на особливий період солдата ОСОБА_7 , зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 3 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 та враховано таким, що з 10.01.2024 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_7 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. 2, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, солдат ОСОБА_7 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 01.10.2024, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме 02.10.2024 не прибув до підрозділу військової частини НОМЕР_1 із тимчасовою дислокацією у в населеному пункті АДРЕСА_2 після виписки 01.10.2024 із лікувального закладу КП "Медичне об`єднання Луцької територіальної громади", що за адресою: м. Луцьк, проспект Відродження, 13, у якому проходив ВЛК відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2024 та без наміру проходження військової служби в майбутньому, вибув до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби та без наміру повернутися до військової частини.

Таким чином, упродовж часу з 02.10.2024 по 13:50 год 19.08.2025 ОСОБА_7 обов`язки військової служби не виконував, а займався власними справами, перебуваючи переважну більшість часу за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , не повідомляючи правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби.

19.08.2025 ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, відповідно до ст. 208 КПК України, 20.08.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, тобто - дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі переведення з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування

У судовому засіданні слідчим суддею прийнято відмову підозрюваного від захисника ОСОБА_6 , який призначений центром первинної правової допомоги, в зв`язку із укладенням договору-доручення про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_5 .

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали дане клопотання і просили його задоволити. Крім того, прокурор зазначив, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України відносно військовослужбовців під час дії воєнного стану, які підозрюються у вчинені злочину, передбаченого ст. 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання. Захисник просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Також захисник зазначив, що прокурор та слідчий не довели підстав обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказав на помилки під час складання повідомлення про підозру, а саме на неправильну дату прийняття ОСОБА_7 на посаду, що останньому інкримінується скоєння злочину в особливий період, а не під час військового стану та на відсутність захисника під час вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру. Захисник зазначив, що підозрюваний не ухилявся від проходження військової служби, а підозра не є обґрунтованою.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, відповідно до ст. 178 КПК України.

Під час вирішення питання про наявність підстав для задоволення клопотання, суд приймає до уваги, що згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність ризиків на які вказує прокурор.

Так, перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

У ході розгляду клопотання, яке відповідає вимогам ст. 184 КПК України, встановлено, що 20.08.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України (а.с.19-24).

Обґрунтованість підозри підтверджується долученими до клопотання про обрання запобіжного заходу доказами: повідомленням про кримінальне правопорушення від 18.08.2025 № 7/11419 (28-29), поясненням ОСОБА_7 від 19.08.2025 (а.с.8), матеріалами службового розслідування за фактом неповернення з лікувального закладу солдатом ОСОБА_7 , стрільцем 3 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (а.с.30-82) та іншими матеріалами.

Приймаючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Водночас зазначаю, що під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя не досліджує обставини справи по суті, а зосереджується на перевірці обґрунтованості підозри, яка підтверджується долученими до клопотання та дослідженими судом матеріалами у їх сукупності.

Також слідчий суддя вважає наявними та доведеними ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) ? ОСОБА_7 умовно-достроково звільнений від відбування покарання відповідно до ухвали Вінницького районного суду від 02.07.2024 для проходження військової служби за контрактом (залишок невідбутого строку покарання 02 роки 5 місяців 05 днів), підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, усвідомлюючи загрозу застосування реальної міри покарання від 5 до 12 років позбавлення волі у разі визнання його судом винним, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

п. 5 (вчинити інше кримінальне правопорушення) ОСОБА_7 , починаючи з 2011 року, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за скоєння майнових злочинів та угону, відбував покарання у виді позбавлення волі, не має офіційного та стабільного джерела доходів, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки та фактори стримуючого характеру, які на нього могли б впливати та запобігати вчиненню кримінальних правопорушень у подальшому.

Суд зазначає, що суворість покарання сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від суду у співставленні до особи підозрюваного та інших обставин справи.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

При вирішенні даного клопотання відповідно до приписів ст. 178 КПК України, слідчий суддя установив, що ОСОБА_7 одружений, на утриманні дітей не має, водночас він неодноразово судимий, 02.07.2024 умовно-достроково звільнений від відбування покарання, залишок невідбутого строку покарання 02 роки 5 місяців 05 днів, підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, на даний час не має офіційного та стабільного джерела доходів, у нього відсутні фактори стримуючого характеру, які на нього могли б впливати та запобігати вчиненню протиправних дій у подальшому. Також суд враховує ту обставину, що стан здоров`я та вік підозрюваного ОСОБА_7 дозволяють утримувати його під вартою.

Вирішуючи питання щодо застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного суд вважає, що наразі, такі підстави відсутні, отож з урахуванням особи підозрюваного, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, стадії кримінального провадження, незважаючи на існування презумпції невинуватості, суд зазначає, що інший більш м`який запобіжний захід не спроможний запобігти вказаним вище ризикам, існування яких доведено та забезпечити виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки.

Також слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Абзацом 2 п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Отже, визначення розміру застави в цьому випадку є правом слідчого судді, а не його обов`язком.

Задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи наведені вище обставини, особу підозрюваного, а також те, що підозрюваний неодноразово судимий, умовно-достроково звільнений від відбування покарання, залишок невідбутого покарання становить більше двох років, на шлях виправлення не став, підозрюється у скоєні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, тому враховуючи вимоги п. 5 ч. 4 ст.183 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_7 розміру застави.

Керуючись ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196,197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком в межах досудового розслідування, але не більше 60 днів, тобто до 17 жовтня 2025 року (включно).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_7 - з моменту вручення копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено 22 серпня 2025 року о 13:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1