УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000541 від 06.07.2025 про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дорогиничі Локачинського району Волинської області, громадянина України, освіта початкова, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно ст.89 КК України,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.154, ч.6 ст.153 КК України,

ВСТАНОВИВ

21 серпня 2025 року старший слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.154, ч.6 ст.153 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчими слідчого відділення Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, здійснюється досудового розслідування у кримінальному провадженні №№0000541 від 06.07.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 та ч. 6 ст. 153 К України.

Досудовим розслідуванням встановлено, в травні 2024 року, в обідню пору (досудовим розслідуванням невстановлену точну дату та час) ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Линів Володимирського району Волинської області, достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи прямий умисел на дії сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, скориставшись безпорадним станом останньої, який виражався в тому, що малолітня потерпіла не розуміла сутність та характер вчинюваних щодо неї дій та не могла чинити опір через свій малолітній вік, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, у порушення вимог ст.ст. 3, 68 Конституції України, ст. 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, ст.ст. 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007 року, яка ратифікована Україною 20.06.2012 року, скориставшись відсутністю дорослих, взяв за руку потерпілу ОСОБА_8 , яка перебувала на вулиці та завів у нежитловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_2 (точного номеру на даний час не встановлено), та перебуваючи в одній із кімнат, поклав її животом на матрац, зняв нижню білизну останньої та проник власним геніталіями - статевим органом в анальний отвір малолітньої ОСОБА_7 , таким чином вчинив зґвалтування, внаслідок чого порушив статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій щодо особи, яка не досягла 14 років, незалежно від її добровільної згоди (зґвалтування), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, 06 липня 2025 року близько 20 год. ОСОБА_5 будучи особою, яка раніше вчиняла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України, перебуваючи в с. Линів Володимирського району Волинської області, достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи прямий умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, скориставшись безпорадним станом останньої, який виражався в тому, що малолітня потерпіла не розуміла сутність та характер вчинюваних щодо неї дій та не могла чинити опір через свій малолітній вік, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, у порушення вимог ст.ст. 3, 68 Конституції України, ст. 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, ст.ст. 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007 року, яка ратифікована Україною 20.06.2012 року, скориставшись відсутністю дорослих, взяв за руку потерпілу ОСОБА_8 , котра знаходилась на проїжджій частині біля свого будинку за АДРЕСА_2 , тримаючи за руку повів її на поле, яке засіяне вівсом, яке розташоване біля будинку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , поклав її на землю та почав цілував в губи, після чого, діючи умисно, засунув свою руку в нижню білизну малолітній ОСОБА_7 , здійснюючи прогладжування її геніталій з метою задоволення своєї статевої пристрасті, таким чином вчинив насильницькі дії сексуального характеру (сексуальне насильство), не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, щодо малолітньої особи, внаслідок чого порушив статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство), вчинені щодо особи, яка не досягла 14 років, незалежно від її добровільної згоди, вчинені особою, яка раніше вчиняла кримінальне правопорушення , передбачене ч. 4 ст. 152 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 153 КК України

07.07.2025 о 10 год. 45 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий в порядку ст. 208 КПК Українки.

Громадянина ОСОБА_5 08.07.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 та ч. 6 ст. 153 КК України.

Ухвалою Володимирського міського суду від 08.07.2025 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04.09.2025.

Зазначає, що обґрунтованість підозри останнього підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами ОМП від 06.07.2025; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 в Центрі "Барнахус".; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; іншими доказами.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152 та ч. 6 ст. 153 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічним позбавленням волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а тому, у досудового слідства наявні підстави для твердження про існування ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи потерпілу та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначила, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох епізодів особливо тяжких злочинів, щодо статевої свободи та недоторканості малолітньої, що свідчить про високу суспільну небезпеку останнього та те, що з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки після приїзду працівників поліції за викликом матері, переховувався та зник з місця події, в подальшому був затриманий лише наступного дня.

В обґрунтування ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначила, що перебуваючи на свободі та не будучи обмеженим у спілкуванні та пересуванні ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочинів, проти статевої свободи та недоторканості особи щодо 7 річної дівчинки, з високою вірогідністю буде мати можливість незаконно впливати на малолітню потерпілу та свідків, які є його односельчанами, примушуючи їх давати неправдиві показання чи відмовитись їх надавати органу досудового розслідування та суду.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначила, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином, а саме: не дотримуватись покладених на нього процесуальних обов`язків, перешкоджати збору відомостей, які характеризують його особу, вживати, вчиняти інші дії з метою затягування слідства та судового розгляду, враховуючи те, що він має легку розумову відсталість

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначила, що ОСОБА_5 на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких, незважаючи на те, що останній раніше притягався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, вчинив кримінальне правопорушення в травні 2024 року передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, дії останнього не були виявлені та притягнуті до кримінальності відповідальності, а тому ОСОБА_5 , 06.07.2025 повторно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 153 КК України, в даному вище описана сукупності свідчить про те, що ОСОБА_5 , є небезпечною для суспільства особою та потребує ізоляції на даний час, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів.

Вищевказане обґрунтовується встановленими слідством обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України , а саме тим, що: наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_5 , кримінальних правопорушень, як відносяться до категорії особливо тяжких злочинів; у разі визнання винуватим ОСОБА_5 , у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі довічно; схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Підстав та доцільності в застосуванні відносно ОСОБА_5 , менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, немає, оскільки інші заходи не забезпечать запобіганню заявленим ризикам, визначеним ст. 177 КПК України та належної поведінки останнього під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, а саме запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може бути застосовано, так як підозрюваний не заслуговує на довіру та не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Особиста порука не може бути застосовано до підозрюваного, так як відсутня особа, яка б могла за нього поручитись. Домашній арешт не може бути застосовано, у зв`язку із тим, що підозрюваний ОСОБА_5 враховуючи санкцію покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також прошу суд прийняти до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

Наведені вище обставини, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , характер інкримінованих йому умисних дій вчинених проти статевої свободи та недоторканості особи, які свідчать про високу ймовірність його ухилення від явки до слідчого, прокурора або суду, на думку слідчого унеможливлюють застосування стосовно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді застави. При цьому, є достатні підстави вважати, що його поведінка становить небезпеку для оточуючих, та не виключається, що перебуваючи на волі, він продовжуватиме вчиняти нові насильницькі злочини.

Строк дії запобіжного заходу закінчується 04.09.2025, в той же час строк досудового розслідування 07.09.2025, однак закінчити у двох місячний строк досудове розслідування не вдається через складність провадження, а тому 18.08.2025 подано клопотання про продовження строку досудового розслідування виконувачу обов`язків керівника окружної прокуратури ОСОБА_12 , яке перебуває на розгляді.

На підставі викладеного, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 та ч. 6 ст. 153 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний має намір та можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчиняти інші кримінальні правопорушення та з врахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам та не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий просить задовольнити клопотання та продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 07.10.2025, в межах строку досудового розслідування.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання слідчого.

Вислухавши сторони кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

У відповідності до ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.ч.1,3 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Встановлено, що слідчим відділенням Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000541 від 06.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.154, ч.6 ст.153 КК України.

07.07.2025 о 10 год. 45 хв., за підозрою у вчиненні вказаних злочинів, був затриманий в порядку ст. 208 КПК Українки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.07.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 та ч. 6 ст. 153 КК України.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», у справі «Феррарі-Браво проти Італії») наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів і відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин. Факти, що викликали підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена прокурором сукупністю доказів, зібраних у кримінальному провадженні, та досліджених у судовому засіданні, зокрема протоколами ОМП від 06.07.2025; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 в Центрі "Барнахус".; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 .

Ухвалою слідчого судді Володимирського міського суду від 08.07.2025 стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04 вересня 2025 року, без визначення розміру застави.

Постановою виконувача обов`язків керівника Володимирської окружної прокуратури Волинської області від 20 серпня 2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000541 від 06.07.2025 продовжено до 3-х місяців, тобто до 07.10.2025 включно.

Закінчити досудове розслідування по кримінальному провадженню до завершення стоку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 , тобто до 04.09.2025, неможливо, оскільки для цього необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема: дочекатися результатів судово психолого-психіатричних експертиз, призначених потерпілій та підозрюваному; проаналізувати та систематизувати зібрані у кримінальному провадженні докази; виконати вимоги ст.290 КПК України; та інше.

Як обґрунтування обставин, які виправдовують продовження тримання ОСОБА_5 під вартою слідчим наведено відомості про те, що на час розгляду клопотання по суті не зменшились попередні ризики, а саме: підозрюваний спроможний переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку слідчого судді зазначений слідчим у клопотанні перелік ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, є достатньо обґрунтованим.

Тяжкість інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Так, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 152 та ч. 6 ст. 153 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Погоджуючись із існуванням реальної можливості здійснення з боку ОСОБА_5 переховування від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя також враховує: вік та стан здоров`я підозрюваного, який є особою молодого віку, інформація про наявність у підозрюваного хронічних захворювань, відсутня; дані про майновий стан підозрюваного, наявність у нього постійного місця роботи, місця проживання та стійких соціальних зв`язків.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, та обставини, встановлені під час його розгляду, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, оскільки наслідки та ризик втечі ним можуть бути визнані менш небезпечними ніж можливе покарання, що загрожує у разі визнання винуватим.

Слідчий суддя вважає також обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу підозрюваного на малолітню потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, які є його односельчанами.

При оцінці вказаного ризику слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих свідків та дослідження їх судом.

Отже, усвідомлюючи вчинене та тяжкість покарання за це, підозрюваний, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може вдатися до незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, щоб останні надали недостовірні показання на його користь.

Крім того, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою затягування слідства та судового розгляду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відповідних висновків не зробив.

Слідчим суддею досліджено питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, слідчому судді не надано та жодною із сторін кримінального провадження не зазначено про існування таких доказів.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що ризики, котрі існували при обранні запобіжного заходу, жодним чином не зменшилися і не відпали, а також існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що продовження тримання підозрюваного під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою, а тому клопотання слідчого слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 07.10.2025.

Відповідно до ст.183 ч.3 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд вважає необхідним не визначати йому розмір застави.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 194, 197, 199, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000541 від 06.07.2025 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах досудового розслідування, тобто до 07 жовтня 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, підозрюваним ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Вступна і резолютивна частина ухвали виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 25.08.2025. Повний текст ухвали суду виготовлений 27.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1