Єдиний унікальний номер судової справи 462/5790/25
Номер провадження 1-кп/462/529/25
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000682 від 25.05.2025 року відносно:

ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого, востаннє 17.07.2025 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2024 року визначено остаточне покарання 5 років 2 місяці позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 справи в суді.

30.07.2025 року (вх. № 16774) з Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону у Залізничний районний суд м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000682 від 25.05.2025 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до якого долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, розписку про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, цифровий носій.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.08.2025 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.08.2025 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

ІІ. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

2.1. Щодо обставин кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 , 24.05.2025 року близько 16 год. 20 хв. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , солдат військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи у приміщенні магазину «МТА» в якому здійснює свою діяльність ФОП « ОСОБА_6 », що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, за рахунок злочинної діяльності, діючи в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав із стелажу, на якому розміщена комп?ютерна техніка, ноутбук марки «Lenovo LOQ 15 ARP9 (83JC0081PB) Luna Gray SN: MP2PNKCB», вартістю 54 185 грн. 00 коп. після чого заховав його під куртку, у яку був одягнений та тримаючи його під курткою, покинув приміщення згаданого вище магазину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 03.06.2025 року близько 14 год. 55 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Ipeople» у якому здійснює свою діяльність ФОП « ОСОБА_7 », що за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, за рахунок злочинної діяльності, діючи в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав із стелажу, на якому розміщена техніка, макбук «Ейр 13,6" M2 A2681 8/256GB Midnight 2022 SN:DJF99V6WKW», вартістю 29 229 грн. 90 коп., після чого заховав його під куртку у яку був одягнений та тримаючи його під курткою, покинув приміщення згаданого вище магазину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

У зв?язку із введенням в Україні воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IХ від 24.02.2022 року зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 року (із подальшими змінами та доповненнями) у зв?язку із вторгненням російської федерації на територію України, злочин вважається вчиненим в умовах воєнного стану.

2.2. Правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІІ. Позиція сторін кримінального провадження та учасників судового провадження.

3.1. Щодо позиції обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав суду пояснення, свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Судом було встановлено, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції.

3.2. Щодо позиції сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні наполягала на вказаній кваліфікації дій обвинуваченого, просила суд визнати його винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у межах санкції вказаної частини статті.

3.3. Щодо позиції потерпілої сторони.

Потерпілий ОСОБА_6 , який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Потерпіла ОСОБА_7 , яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася.

Суд враховує, що у матеріалах справи міститься письмова заява ОСОБА_7 , із змісту якої вбачається, що остання просить суд проводити судові засідання без її участі. При призначенні покарання повністю покладається на розсуд суду.

IV. Позиція суду.

Суд враховує, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), суд провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою, обмежившись лише допитом обвинуваченого.

V. Мотиви суду, оцінка та висновки.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Так, показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження, обвинуваченим не оспорюються.

VІ. Призначення покарання.

6.1. Загальні положення.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує, що таке є важливим етапом кримінальної відповідальності та здійснюється виключно щодо особи, яка визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідає принципу Nullum crimen, nulla poena sine lege («Немає злочину, немає покарання без закону»). Покарання має особистий і індивідуалізований характер, оскільки його застосування передбачає врахування обставин справи та особистості винного, що узгоджується з принципом Poena personalis est («Покарання є особистим»). Воно є завершальним етапом кримінального процесу, і його призначення здійснюється судом відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України, в якій визначено порядок прийняття рішення щодо покарання, з урахуванням правової оцінки діяння та особи обвинуваченого. Призначене покарання повинно відповідати вимогам законності, обґрунтованості, справедливості і бути необхідним, що відповідає принципу Fiat iustitia, ruat caelum («Нехай здійсниться правосуддя, хоч би впало небо»). Справедливість, як основний принцип призначення покарання, є базовою засадою правопорядку та критерієм довіри суспільства до правосуддя, що відображається у принципі Iustitia fundamentum regnorum («Справедливість основа держав»). Покарання, як засіб досягнення справедливості, має не лише каральний, а й превентивний характер, оскільки воно сприяє запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, що відповідає принципу Poena non est ultio, sed cautio («Покарання це не помста, а застереження»), і спрямоване на попередження злочинних діянь як самого засудженого, так і інших осіб.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань кримінального кодексу України, як правового забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також, суд враховує, зокрема: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення; особу винного, його вік, сімейний, матеріальний стан, а також стан здоров`я; роль у скоєнні кримінального правопорушення та поведінку до і після вчинення такого; наявність обставини, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання.

6.2. Щодо обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченоу, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

6.3. Щодо обставин призначення основного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України).

Відповідно до ст. 65 КК України, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (на посаді водія 2 кулеметного взводу 2 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ), солдат військової служби за призовом під час мобілізації), раніше судимий, не перебуває на обліку у наркологічному диспансері, не перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, класифікацію за ст. 12 КК України (яке відноситься до категорії тяжкого злочину), особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправних дій, також те, що остання визнала свою вину, висловила щире каяття у скоєному.

За таких обставин, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі.

При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

6.4. Щодо обставин призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 17.07.2025 року у справі № 461/4734/25 ОСОБА_4 ухвалено визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та обрано покарання за ч. 4 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2024 року визначено ОСОБА_4 остаточне покарання 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Отже зважаючи на те, що за даним вироком кримінальне правопорушення вчинене до ухвалення вироку Галицького районного суду м. Львова від 17.07.2025 року у справі № 461/4734/25 остаточне покарання обвинуваченій має бути визначене за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком з покаранням, визначеним вироком Галицького районного суду м. Львова від 17.07.2025 року у справі № 461/4734/25.

Водночас, згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 17.07.2025 року у справі № 461/4734/25 строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 10.06.2025 року.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений перебуває у Державній установі львівська установа виконання покарань (№ 19) у зв`язку з відбуванням покарання за попереднім вироком, суд вважає, що строк відбуття покарання за даним вироком слід рахувати з дня набрання цим вироком законної сили, зарахувавши, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, у такий строк покарання, що відбуте частково за попереднім вироком, з 10.06.2025 року до дня набрання даним вироком законної сили.

Частиною 5 ст. 72 КК України визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Суд враховує відповідний правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.06.2024 року (справа № 523/11745/22), згідно якого попереднє ув?язнення може бути зараховане лише в межах того самого кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув?язнення.

У даному кримінальному провадженні до обвинуваченого не було застосовано попереднє ув?язнення, тому строки попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні зараховуватися не можуть, оскільки зараховані попередніми вироками у кримінальних провадженнях, де вони застосовувались.

VІI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

7.1. Щодо процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2 674 грн. 20 коп., за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/114-25/13551-Д від 11.06.2025 року, та за результатами судово-товарознавчої експертизи № 1590/25 від 09.06.2025 року у розмірі 420 грн. 00 коп.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку суду не обраний. Клопотань про його застосування не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

2. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за даним вироком та попереднім вироком Галицького районного суду м. Львова від 17.07.2025 року у справі № 461/4734/25 визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п?ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

3. Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, у такий строк покарання, що відбуте частково за попереднім вироком, з 10.06.2025 року до дня набрання даним вироком законної сили.

4. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у розмірі 3 094 (три тисячі девяносто чотири) грн. 20 коп. за результатами судових експертиз.

5. Речові докази у кримінальному провадженні:

- цифровий носій на якому знаходяться 3 файли (Video 2025-05-26 at 16.05.26, Video 2025-05-26 at 16.05.27, IP_Camera4_horodotska_1759_2159_5433618_video із відеозаписами камери відеоспостереження, яка знаходиться в приміщенні магазину «МТА», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 90 на якому зафіксовано особу, яка вчинила вказаний злочин) залишити у матеріалах справи;

- цифровий носій на якому знаходяться 1 файл (???IMG_8753 із відеозаписом камери відеоспостереження, яка знаходиться в приміщенні магазину «МТА», що знаходиться магазину «IPeople», що знаходиться за адресою: м. Львів вул. Виговського буд. 102, на якому зафіксовано особу, яка вчинила вказаний злочин) залишити у матеріалах справи.

6. Порядок оскарження вироку, набрання законної сили та отримання копії вироку.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

З текстом судового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Вирок суду виготовлений та підписаний суддею у нарадчій кімнаті 26.08.2025 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1