Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №274/1433/25
провадження №1-кп/279/468/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 (дистанційно), обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно), захисника ОСОБА_5 (дистанційно), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0001236 від 04.04.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Карпівці Чуднівського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, має неповнолітню дитину, з середньою освітою, непрацюючого, неудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді такелажника 1 евакуаційного відділення евакуаційного взводу батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 03.03.2024 близько 21:50 години самовільно залишив місце служби в районі населеного пункту Бондарі Коростенського району Житомирської області та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 12.10.2024, коли самостійно прибув до Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, де отримав направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою визначення ступеню придатності для проходження військової служби в збройних силах України, чим закінчив вчинення злочину. За час відсутності на службі у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 в період часу з 03.03.2024 по 12.10.2024 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами місця служби правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.407 ч.5 КК України.

Вказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями обвинуваченого, свідків, письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 , зазначив про те, що вину у пред`явленому обвинуваченні визнає, однак вважає, що залишив військову частину з дозволу командира. Дав показання про те, що служив з 08.03.2022 року, мобілізувався добровольцем. Має захворювання спини та шлунку, однак медична допомога йому не надавалась. Мав відпустку 10 днів, з якої повернувся. Інших службовців відпускали. Його у лікарню не відпускали, тому не витримав та поїхав у відпустку сам. Те, що його командир ОСОБА_6 , не знав. Він нікуди не втікав. Хоча його могли покласти у госпіталь, але не поклали. Такі умови йому набридли, тому пішов додому. Коли залишав частину, то про це повідомив ОСОБА_7 , замполіта частини, здав зброю. Його ніхто не зупиняв, йому не телефонували, повернутись не пропонували. На даний час у нього також болить спина та шлунок. Службу проходив у ВЧ НОМЕР_1 , яку залишив 03.03.2024 року. Коли по місцю його проживання в село приїхали працівники ТЦК, то він повідомив, що перебуває у розшуку. Ті йому порадили прибути до м.Бердичів, що він і зробив. Йому видали направлення на ВЛК, яку до кінця не пройшов, свій заключний діагноз не знає.

Свідок ОСОБА_8 дав показання про те, що виконував обов`язки командира підрозділу, у якому проходив службу ОСОБА_4 .. У березні 2024 року частину було передислоковано з харківського напрямку у с.Бондарі Коростенського району. ОСОБА_4 03.03.2024 був виявлений у стані алкогольного сп`яніння, направлений на освідування, намагався спровокувати конфлікт. Самовільно залишив частину. Про такий намір повідомляв, він роз`яснив йому можливі наслідки. До нього з рапортом про дозвіл ОСОБА_4 не звертався, хоча порядок звернення знає, оскільки неодноразово звертався. За дозволом на залишення частини військовослужбовець має звертатись лише письмово. Якщо б хтось із інших командирів надав ОСОБА_4 дозвіл, то про самовільне залишення частини не повідомлялося б.

Свідок ОСОБА_9 свідчив про те, що виконував обов`язки командира матеріально- технічного забезпечення частини, в якій ОСОБА_10 проходив службу, частина переміщалась у с.Бондарі. Командир ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_12 виявили в стані алкогольного сп`яніння і він самовільно залишив частину. Зброя залишалась на місці. Про цей факт він повідомив свого командира. Оскільки частина передислоковувалась, то рапорти на відпустку не розглядались. Безпосередній командир ОСОБА_12 ОСОБА_13 .. Військовослужбовець міг звернутись до будь-якого керівника у будь-якій доступній формі, але для отримання дозволу оформляються письмові документи. ОСОБА_14 прослужив понад півтора року, форму звернення знає, бо раніше звертався.

Свідок ОСОБА_15 дав показання про те, що проводив службову перевірку факту самовільного залишення ОСОБА_4 частини. З`ясував, що ОСОБА_11 виявив ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння, що підтвердило проведене обстеження. Після цього ОСОБА_14 самовільно залишив частину, яка дислокувалась в н.п.Бондарі Коростенського району, що було виявлено керівництвом. Метою службової перевірки було встановлення наявності підстав службового розслідування щодо самовільного залишення військової частини. Залишення частини без отримання офіційного дозволу є самовільними діями.

На підтвердження факту самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини судом було досліджено як письмові докази повідомлення командира ВЧ НОМЕР_1 та долучені до нього матеріали щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України, від 22.03.2024 №1663/1701, якими підтверджено, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.03.2024 №247 було проведено службову перевірку факту самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини, під час якої встановлено, що після виявлення 03.03.2024 року ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння та проведення відповідного огляду, останній о 21.50 год. 03.03.2024 самовільно залишив частину та покинув розташування підрозділу в АДРЕСА_1 (рапорт та доповідь ОСОБА_16 від 03.03.2024), під час проходження служби характеризувався негативно (службова характеристика від 12.03.2024), згідно медичної характеристики від 12.03.2024 під час проходження служби звертався за медичною допомогою з приводу захворювань поперекового відділу хребта, ОСОБА_4 було зараховано до особового складу ВЧ НОМЕР_1 на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №10 від 12.03.2022, увільнено від займаної посади на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №76 від 13.03.2024, згідно інформації наданої лікувальними закладами (т.1 а.168-172) за медичною допомогою у період з 03.03.2024 звертався лише 15.10.2024 року з приводу діагнозу М42.10 (остеохондроз хребта), на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні не перебував.

Вищевказані дослідженні судом докази підтверджують факт самовільного, тобто без дозволу та будь-яких поважних причин, залишення ОСОБА_4 місця служби.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Як особа ОСОБА_4 працездатного віку, по місцю служби характеризується негативно, має родину, на утриманні неповнолітню дитину, на спеціалізованих обліках не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, відсутність як пом?якшуючих, так і обтяжуючих покарання обставин, пряму передбачену законом заборону застосування до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України, в умовах воєнного стану, звільнення від відбування покарання з випробуванням та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, суд вважає, що його виправлення не можливо без відбування покарання, тому вид та розмір покарання обирається в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відповідно до положень ст.377,ч.1 КПК України до набрання вироком законної сили залишається незмінним. В той же час, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини щодо неможливості утримання особи під вартою без визначення кінцевого строку такого утримання, що призводить до правової невизначеності прав такої особи (рішення від 09.01.2015 року в справі «Чанєв проти України»), суд вважає за доцільне визначити кінцевий можливий строк утримання обвинуваченого під вартою в межах двомісячного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.5 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років.

Строк відбування покарання обчислювати з 18 лютого 2025 року.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, але не пізніше ніж до 19 жовтня 2025 року, залишити попередній тримання під вартою .

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя ОСОБА_1