Дата документу 01.05.2025Справа № 554/3544/25
Провадження № 1-кп/554/713/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«01» травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000116 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Решетилівка, Полтавської області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, одруженого. водія-санітара евакуаційного відділення приймального відділення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, В ЯКОМУ ОБВИНУВАЧЕНИЙ ВИЗНАЄ ОСОБА_6 .

Наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 10.11.2023 року солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-санітара евакуаційного відділення приймального відділення військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому, наказом Начальника Генерального штабу Збройних сил України від 04.01.2025 за №13-РС, солдата ОСОБА_3 водія-санітара евакуаційного відділення приймального відділення військової частини НОМЕР_1 , переведено до військової частини НОМЕР_3 та призначено на посаду солдата резерву 314 запасної роти.

07.01.2025 року наказ Начальника Генерального штабу Збройних сил України від 04.01.2025 за №13-РC, був доведений під підпис солдату ОСОБА_3 , з роз?ясненням про необхідність вибуття до нового місця служби 10.01.2025.

Надалі, солдат ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати вказаний наказ та повідомив, що відмовляється виконувати вказаний наказ у зв?язку з незадовільним станом здоров?я. При цьому, відповідно до довідки військово-лікарської комісії №7006 від 12.12.2024 солдат ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби.

У зв?язку з цим, 10.01.2025, о 13 годині 18 хвилин, в навчальному класі військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , наказ Начальника Генерального штабу Збройних сил України від 04.01.2025 за №13-РC, про переведення солдата ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_3 , на посаду солдата резерву 314 запасної роти, в присутності свідків із застосуванням відеофіксації та складанням відповідного акту, був доведений до відома солдата ОСОБА_3 , заступником командира з психологічної підтримки персоналу-начальником групи психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 .

Однак, солдат ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, після ознайомлення з наданим наказом підтвердив факт ознайомлення з ним, його зрозумілість та відсутність перешкод для його виконання, вчергове відкрито відмовився виконувати даний наказ Начальника ГШ ЗС України, безпідставно посилаючись на проблеми зі здоров?ям, чим підірвав боєготовність та боєздатність військової частини НОМЕР_4 . За фактом відмови ОСОБА_3 виконувати наказ Начальника ГШ ЗС України, того ж дня складено відповідний акт, який підписано останнім.

У подальшому, солдат ОСОБА_3 , діючи у супереч даного наказу Начальника ГШ ЗС України, не вибув до військової частини НОМЕР_5 , а залишився в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , де до цього часу проходить військову службу.

Таким чином, 10.01.2025 водій-санітар евакуаційного відділення приймального відділення військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , умисно, відкрито відмовився виконати наказ Начальника Генерального штабу Збройних сил України від 04.01.2025 за №13-РС, в умовах воєнного стану.

ІІ. ПРАВОВА КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані вірно зач. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО УКЛАДЕНУ УГОДУ, ІІ ЗМІСТ ТА УЗГОДЖЕНЕ ПОКАРАННЯ

14 березня 2025 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , та підозрюваним, на той час, ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.4 ст. 402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний зобов?язується беззастережно визнати свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), зобов?язується давати правдиві покази під час досудового розслідування та судового розгляду, сприяти у встановленні органом досудового розслідування та судом обставин вчинення інкримінованого йому правопорушення, прийняти узгоджене покарання. Також враховано такі обставини: характер і тяжкість кримінального правопорушення, можливість зменшення навантаження на систему здійснення правосуддя у кримінальному провадженні, процесуальне спрощення розгляду справи, можливість прискорення судового розгляду, економія бюджетних коштів на витрати, пов?язані з кримінальним провадженням, відсутність у провадженні потерпілих осіб, яким завдано шкоду, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за ч.4 ст. 402 КК України, із застосуванням положення ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки та на підставі ст. 62 КК України замінивши призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

ІV. ОБІЗНАНІСТЬ ОБВИНУВАЧЕНОГО ЩОДО НАСЛІДКІВ УКЛАДЕННЯ ТА ЗАТВЕРДЖЕННЯ УГОДИ, НАСЛІДКІВ ІІ НЕВИКОНАННЯ

Обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений беззастережно визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, а також обмеження у праві на оскарження вироку згідно з положеннями ч. 4 ст. 394 КПК України та ч. 3 ст. 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

V. ПОЗИЦІІ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ПРОВАДЖЕННЯ ЩОДО УКЛАДЕНОЇ УГОДИ

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник просять затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14.03.2025 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , та підозрюваним, на той час, ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката

ОСОБА_5 .МОТИВИ ЗАТВЕРДЖЕННЯ УГОДИ

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання, а також обмеженняу праві на оскарження вироку.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

VІІ. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ УЗГОДЖЕНОГО СТОРОНАМИ ПОКАРАННЯ

ОСОБА_3 раніше не судимий, беззастережно визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся у його вчиненні, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що визнається судом обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

Згідно службової характеристики за підписом командира в/ч НОМЕР_1 підполковника медичної служби ОСОБА_9 від 13.01.2025 року, ОСОБА_3 за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-санітара евакуаційного відділення приймального відділення зарекомендував себе задовільно.

Крім цього, суд враховує стан здоров`я обвинуваченого, який відповідно до довідки ВЛК від 12.12.2024 року, має наступні захворювання: гіпертонічна хвороба І стадія, 2 ступеню, ризик помірний (I10). Недостатність мітрального клапану І ступеню з регургітацією І ст. (134.0). Недостатність трикуспідального клапану І ст. (136.1). СН 0. Міжхребцевий остеохондроз. деформуючий спондильоз, спондилоартроз, екструзія міжхребцевого диску L4 - L5 зі стенозом спинномозкового каналу без порушення функції (М42.1). Хронічна вертеброгенна люмбалгія з двобічною L5 радикулопатією з незначним порушенням функції, стадія ремісії (M54.1).

На обліку у лікарів нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Отже, із урахуванням викладеного у суду є достатні підстави вважати, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам призначення покарання.

VІІІ. ВИСНОВОК СУДУ

Укладена у цьому кримінальному проваджені угода про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та закону України про кримінальну відповідальність.

Також судом не встановлено підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладену 14 березня 2025 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , та підозрюваним, на той час, ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

ІX. МОТИВИ ІНШИХ РІШЕНЬ СУДУ

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 473-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 березня 2025 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_3 покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі на покарання у виді 2 /двох/ років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

В строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 зарахувати строк досудового тримання під вартою (попереднього ув?язнення) з 10 березня 2025 року по день набрання вказаним вироком законної сили з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтавишляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Шевченківського районного суду

міста Полтави: ОСОБА_1