БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/474/25
Провадження № 1-кп/730/66/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000037 від 16.03.2025р. по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Республіки Азербайджан, особи без громадянства та офіційного місця реєстраційного обліку, проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, неодруженого, непрацюючого, не судимого, -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2024 року, яка набрала законної сили 30 січня 2024 року, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу (справа №740/7983/23).

Крім того, ОСОБА_4 постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили 22 жовтня 2024 року, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 років, без оплатного вилучення транспортного засобу (справа №730/1190/24).

Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, які набрали законної сили, будучи з ними ознайомленим, з метою невиконання цих постанов суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ст.129-1 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенням суду, 16 березня 2025 року о 10-29 год по автодорозі с.Плиски - с.Велика Загорівка повторно керував автомобілем марки «ВАЗ-210930», д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений уповноваженими працівниками реагування патрульної поліції ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області за порушення Правил дорожнього руху, які щодо нього склали постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

Отже ОСОБА_4 умисно не виконав постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2024 року, яка набрала законної сили 30 січня 2024 року, в справі №740/7983/23 та постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили 22 жовтня 2024 року, в справі №730/1190/24.

ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що на обох судових засіданнях присутнім не був, але отримував копії постанов суду поштою та обізнаний про те, що цими судовими рішеннями його позбавлено права керування транспортними засобами і йому заборонено керувати транспортними засобами. Розкаюється в скоєному.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників не ставить під сумнів та не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності позицій учасників процесу, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу. При цьому, судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд находить, що винуватість ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні, крім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися в умисному невиконанні постанов суду, які набрали законної сили, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу винного, матеріали досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно, неодружений, перебуває в цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштований та отримує мінливий доход від підзаробітків, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не знаходиться, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно обвинувального акта відсутні.

Згідно досудової доповіді Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, у зв`язку з чим виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином, виходячи з характеру та тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої та відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, майнового стану, висновку уповноваженого органу з питань пробації, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання, призначеного вироком суду з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Крім того, у цій справі покарання суд призначає, в тому числі, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.02.2018р. у справі №634/609/15-к, де останній роз`яснив, що при обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, відповідно до якої, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, дасть можливість перевиховатись без ізоляції від оточуючих, в умовах запровадженого в державі воєнного стану бути потрібним шляхом залучення до виконання суспільно корисних робіт, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому суд вважає за можливе не обирати й відповідне клопотання прокурора з цього приводу не ініціювалось.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком суду, з випробуванням з іспитовим строком у 2 (два) роки, поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1