ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/1320/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: шахрайство
УХВАЛА

Іменем України

20 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 березня 2025 року стосовно ОСОБА_7 ,-

встановила:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Брянка Луганської області, українка, громадянка України, із середньою спеціальною освітою, вдова, пенсіонерка, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено їй покарання:

-за ч. 1 ст. 190 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік;

-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на період іспитового строку покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем свого проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вироку, 24.09.2020 між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Відчужувач) і ОСОБА_7 (Набувач) укладено спадковий договір, відповідно до якого ОСОБА_7 зобов`язана виконувати розпорядження немайнового характеру ОСОБА_8 за її рахунок (щотижневе забезпечення купівлі продуктів; забезпечення прибирання квартири не менше одного разу на тиждень; забезпечення купівлі ліків і надання медичної допомоги у випадку захворювання).

У зв`язку із необхідністю забезпечення виконання зобов`язань по спадковому договору ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Куп`янськ, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин передала ОСОБА_7 банківську (платіжну) картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «Приватбанк», разом з ПІН-кодом для ідентифікації законного утримувача картки, щоб остання мала можливість знімати готівкові кошти і розпоряджатися наявними на картці коштами для задоволення потреб ОСОБА_8 .

На вказану банківську (платіжну) картку ОСОБА_8 протягом 2022 року виплачувалася пенсія.

Таким чином, ОСОБА_7 мала доступ до коштів ОСОБА_8 , отриманих як виплата пенсії, включно у період часу з квітня по листопад 2022 року.

30.04.2022 ОСОБА_8 померла у м. Куп`янськ, про що достовірно знала ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії припиняється у разі смерті пенсіонера.

Так, у період часу з 23 травня 2022 року по 24 серпня 2022 року, ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Куп`янську, Харківської області, достовірно знаючи про смерть ОСОБА_8 , а також про надходження на банківську (платіжну) карту грошових коштів як пенсії 23.05.2022 в сумі 2300 грн, 23.06.2022 в сумі 2300 грн, 22.07.2022 в сумі 2300 грн, 23.08.2022 в сумі 2300 грн, усвідомлюючи, що вона не має за законом права отримувати зазначені кошти, а також, що вказані кошти виплачені Пенсійним фондом України всупереч ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю відомостей про факт смерті ОСОБА_8 , діючи умисно, шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, заволоділа вказаними грошовими коштами Пенсійного фонду України, а саме: 24.05.2022 перебуваючи у м. Куп`янськ, по вул. Харківська, шляхом використання терміналу, здійснила за допомогою банківської (платіжної) картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_8 , зняття грошових коштів на загальну суму 3200 грн, з яких 2300 грн зараховані на рахунок померлої як пенсія.

Також, 28.06.2022, перебуваючи у м. Куп`янську, по вул. Харківська, шляхом використання терміналу, здійснила за допомогою банківської (платіжної) картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_8 , зняття грошових коштів на загальну суму 3000 грн, з яких 2300 грн зараховані на рахунок померлої як пенсія.

Також, 29.07.2022, перебуваючи у м. Куп`янськ, по вул. Харківська, шляхом використання терміналу, здійснила за допомогою банківської (платіжної) картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_8 , зняття грошових коштів на загальну суму 3000 грн, з яких 2300 грн зараховані на рахунок померлої як пенсія.

Також, 24.08.2022, перебуваючи у м. Куп`янськ, по вул. Харківська, шляхом використання терміналу, здійснила за допомогою банківської (платіжної) картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_9 , зняття грошових коштів на загальну суму 3000 грн, з яких 2300 грн зараховані на рахунок померлої як пенсія.

Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_7 завдала матеріальну шкоду Пенсійному фонду України на загальну суму 9200 грн.

В подальшому, після часткової деокупації Куп`янського району у вересні 2022 року, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про смерть ОСОБА_8 та маючи можливість повідомити органи Пенсійного фонду України про факт смерті останньої, продовжила свою протиправну діяльність та у період часу з 23 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року, ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Куп`янську, Харківської області, достовірно знаючи про надходження на банківську (платіжну) карту грошових коштів як пенсії 23.09.2022 в сумі 2300 грн, 21.10.2022 в сумі 2300 грн, 24.11.2022 в сумі 2300 грн, усвідомлюючи, що вона не має за законом права отримувати зазначені кошти, а також, що вказані кошти виплачені Пенсійним фондом України всупереч ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю відомостей про факт смерті ОСОБА_8 , діючи повторно, умисно, шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, заволоділа вказаними грошовими коштами Пенсійного фонду України, а саме: 23.10.2022 поїхала з м. Куп`янськ до м. Харків, де о 15:25 та 15:28, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Академіка Барабашова, 165, здійснила зняття готівки в банкоматі за допомогою банківської (платіжної) картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_8 , на загальну суму 6000 грн, з яких 4600 грн зараховані на рахунок померлої як пенсія.

Також, 30.11.2022, перебуваючи за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, буд. 293-А, у відділенні банку, здійснила о 10:36 шляхом використання банкомату, зняття готівки за допомогою банківської (платіжної) картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_8 , на загальну суму 2000 грн та о 13:45 у приміщенні магазину «Новожанівського м`ясокомбінату», за допомогою вказаної банківської (платіжної) здійснила оплату продуктів на загальну суму 318,48 грн. Таким чином, ОСОБА_7 протягом 30.11.2022 заволоділа наявними на банківській (платіжній) картці ОСОБА_8 грошовими коштами в загальній сумі 2318,48 грн, з яких 2300 грн зараховані на рахунок померлої як пенсія.

Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_7 завдала матеріальну шкоду Пенсійному фонду України на загальну суму 6900 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 березня 2025 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1,2 ст. 190 КК України змінити, у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню ч. 2 ст. 190 КК України за ознакою повторною при кваліфікації дій ОСОБА_7 , а у зв`язку з цим виключенню підлягає і призначення покарання за сукупністю на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України, та вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 190 КК України, а саме за заволодіння чужим майном шляхом обману до покарання у виді 1 років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межу України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що у ОСОБА_7 був єдиний умисел, який охоплював заздалегідь поставлену мету на заволодіння наявними на банківській картці грошовими коштами, що перераховувались Пенсійним Фондом ОСОБА_8 .

Прокурор вважав, що в діях ОСОБА_7 мав місце продовжуваний злочин, а не повторність, оскільки остання розпоряджалась банківською карткою померлої ОСОБА_8 і мала намір отримувати на неї гроші стільки, скільки вони будуть нараховуватись. Частиною дій, направлених на реалізацію цього умислу було і неповідомлення Пенсійного Фонду про смерть ОСОБА_8 , оскільки умисел обвинуваченої і полягав в отриманні грошових коштів на рахунок померлої стільки, скільки це буде можливо, а не виникав кожного разу після отримання щомісячної пенсії на картку ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_7 вчинювала одні й ті ж тотожні діяння, які були охоплені єдиним умислом. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру.

За таких обставин, в діях ОСОБА_7 відсутня повторність, оскільки вчинені нею тотожні дії, які мали загальну мету, від самого початку охоплювались єдиним злочинним наміром і за своєю суттю являються продовжуваним злочином. Відповідно, епізоди заволодіння коштами у період з 24.05.2022 по 30.11.2022 не потребує додаткової кваліфікації за ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно, відсутня сукупність злочинів і ч. 1 ст. 70 КК України потребує виключенню.

Обвинувачена, належним чином повідомлена про дату та час розгляду апеляційної скарги прокурора, у судове засідання не з`явилася, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не є перешкодою для проведення розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинуваченому акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 409 КПК передбачено, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, є застосування закону, який не підлягає застосуванню (п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК).

Доводи прокурора у касаційній скарзі про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ст. 32 КК повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного злочину, який складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром.

Отже, від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, що складається із двох або більше вчинених у різний час тотожних злочинних діянь, які об`єднані єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може. При повторності ж тотожних злочинів кожен із них має власну суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.

Як убачається зі встановлених судом обставин, ОСОБА_7 , у період часу з 23.05.2022 по 24.08.2022, а також у період часу з 23.09.2022 по 24.11.2022, розпоряджалась карткою померлої ОСОБА_8 і мала намір отримувати на неї гроші стільки, скільки вони будуть нараховуватись. Частиною дій, направлених на реалізацію цього умислу було і неповідомлення Пенсійного Фонду про смерть ОСОБА_8 , оскільки умисел обвинуваченої і полягав в отриманні грошових коштів на рахунок померлої стільки, скільки це буде можливо, а не виникав кожного разу після отримання щомісячної пенсії на картку.

Отже, ОСОБА_7 вчинювала одні й ті ж тотожні діяння, які були охоплені єдиним умислом. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першої з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру.

Аналогічні позиції містять постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 10.09.2019 у справі № 610/1109/18, а також Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 352/2092/20.

За таких обставин, в діях ОСОБА_7 відсутня повторність, оскільки вчинені нею тотожні дії, які мали загальну мету, від самого початку охоплювались єдиним злочинним наміром і за своєю суттю являються продовжуваним злочином.

Відповідно, епізоди заволодіння коштами Пенсійного Фонду у період з 24.05.2022 по 30.11.2022 не потребує додаткової кваліфікації за ч. 2 ст. 190 КК України.

Отже, правильно встановивши фактичні обставини кримінального провадження, суд надав неправильну кримінально-правову оцінку діям ОСОБА_7 .

За встановлених підстав, потребує виключенню і ч. 1 ст. 70 КК України.

Виходячи з приписів ст. 407 КПК, вказані порушення, допущені судом першої інстанції, є підставою для зміни судового рішень судом апеляційної інстанції.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_7 необхідно змінити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, виключити як зайву кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 190 КК, а у зв`язку з цим і призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Керуючись ст.ст. 337, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 березня 2025 року стосовно ОСОБА_7 змінити, виключити як зайву кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України та застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді одного року пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межу України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді: