Справа № 639/3554/25
Провадження № 1-кп/639/307/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Харків

Колегія суддів Новобаварського районного суду міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 24.03.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000375 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Під час судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , останній перебуваючи на свободі може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора через його необґрунтованість, просила змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний із позбавленням волі через недоведення стороною обвинувачення реального існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також через те, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України не підтверджена жодними належними та допустимими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Судовим розглядом встановлено, що 20.02.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 25 днів, тобто до 15.03.2025 року включно, без визначення розміру застави.

В подальшому ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2025 року та 10.04.2025 року та ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 03.06.2025 року відносно ОСОБА_6 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.08.2025 року включно.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким умисним злочином проти основ національної безпеки України, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

При вирішенні клопотань прокурора та сторони захисту судова колегія враховує існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі може:

- переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Крім цього обвинувачений ОСОБА_6 усвідомлює незворотність настання покарання, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, що свідчить про те, що він може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце свого мешкання та почати переховуватись від суду;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час стороною обвинувачення не встановлені усі можливі спільники ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали йому відому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб. Крім того, враховуючи підтримку ОСОБА_6 протиправної діяльності російських окупаційних військ, в разі загострення воєнних дій на території України існує ймовірність його сприяння представникам рф в проведенні підривної діяльності на шкоду державній безпеці України та перешкоджанню провадженню іншим чином;

- вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується. Наявність вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке полягало у наданні представникам країни агресора відомостей щодо місцезнаходження Збройних Сил України за грошову винагороду шляхом використання мережі Інтернет, у зв`язку із чим може продовжити вчинення інкримінованого йому злочину або вчиняти інші протиправні дії проти України.

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, судом враховується: 1) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 3) репутацію обвинуваченого, який раніше не судимий; 4) даних про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований та законних джерел доходів немає, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, тобто немає міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, що свідчить про те, що ОСОБА_6 в будь-який момент може покинути місце свого проживання з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 111 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Обставин про зменшення або відсутність вказаних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані при обранні запобіжного заходу, судом на теперішній час не встановлено.

Стороною захисту на теперішній час не доведено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, зменшились або відпали в такому обсязі, що є достатніми для переконання суду в необхідності зміни запобіжного заходу.

За вищенаведених обставин інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, переховування від суду, у зв`язку із чим клопотання захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Щодо посилання сторони захисту про недоведеність належними та допустимими доказами обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 111 КК України суд зазначає наступне.

Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 19.06.2025 року за результатами підготовчого провадження було призначено судовий розгляд по даному кримінальному провадженню.

На теперішній час по справі триває судовий розгляд, процедура якого врегульована § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, судом було виконано процесуальні дії, передбачені ст.ст. 342-349 КПК України, зокрема, визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження.

Змістом статей 367-369, 371, 374, 375 КПК України передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Зазначене свідчить про те, що суд на стадії судового розгляду не може робити висновок щодо «обґрунтованості обвинувачення» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку колегії суддів, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 26 вересня 2025 року.

При цьому, враховуючи суть обвинувачення за ч. 2 ст. 111 КК України, яке інкримінується ОСОБА_6 та положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів не визначає розмір застави у кримінальному провадженні як альтернативний запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 26 вересня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний із позбавленням волі відмовити.

Копію цієї ухвали направити для відома до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3