Справа № 482/1351/25
Номер провадження 1-кп/482/160/2025
ВИРОК

Іменем України

20 червня 2025 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000024 від 11.04.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Граборівка Пісчанського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, не працюючого, маючого на утриманні малолітнього сина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 309 КК України, -

встановив:

10.04.2025 близько 16 год. 00 хв. (точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим) ОСОБА_4 перебував на зупинці громадського транспорту, яка розташована на в`їзді в с. Себино Миколаївського району Миколаївської області, де також перебувала його дружина ОСОБА_4 .

В цей час, між ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , на ґрунті ревнощів виник словесний конфлікт в результаті якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту, яка розташована в с. Себино Миколаївського району Миколаївської області, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов впритул до ОСОБА_6 , яка перебувала в положенні сидячи на лавці та кулаком правої руки наніс один удар в тім`яно-скроневу волосисту частину голови, потім наніс один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме в ділянку нижньої щелепи зліва. З метою самозахисту ОСОБА_7 піднялась та в цей час ОСОБА_8 продовжуючи свій злочинний умисел схопив обома руками за руки ОСОБА_9 та стиснувши її посадив на лавку та присівши до неї продовжив наносити удари, а саме наніс один удар кулаком лівої руки в поперекову ділянку справа та один удар кулаком лівої руки в зовнішню поверхню правого стегна.

В результаті вказаних дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, синців в ділянці обличчя, обох верхніх кінцівок, поперекової ділянки та правої нижньої кінцівки, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне).

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Також, згідно з Постановою Верховної ради України від 17.06.1992 №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна» визначено, що зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян.

Крім того, підпунктами 1-4, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992 та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, визначено, що придбання, зберігання та використання вогнепальної зброї, боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів здійснюється лише на підставі спеціальних дозволів.

Так, 23.04.2025 в невстановлений у ході досудового розслідування час, ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Вознесенськ Миколаївської області, знайшов бойовий припас - бойову ручну осколкову гранату GHO-1. Тоді ж, діючи з прямим умислом на придбання, носіння та зберігання бойового припасу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 придбав його шляхом привласнення знайденого.

Того ж дня, ОСОБА_4 реалізуючи свій прямий умисел на носіння та зберігання бойових припасів, придбаний ним бойовий припас приніс до салону свого автомобіля марки «AUDI A6» на польській реєстрації НОМЕР_1 , де залишив зберігати.

23.04.2025 близько 21 години 20 хвилин ОСОБА_4 на власному автомобілі марки «AUDI A6» на польській реєстрації НОМЕР_1 приїхав до місця проживання дружини ОСОБА_4 , з якою знаходиться у процесі розлучення, за адресою: АДРЕСА_2 , знаючи про наявність у салоні автомобіля ручної гранати GHO-1, який є боєприпасом, через телефонний зв`язок висловив погрозу ОСОБА_4 про здійснення підриву вказаної гранати, у зв`язку з чим на місце події останньою викликано працівників поліції.

23.04.2025 близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись поряд з територією домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , з салону автомобіля марки «AUDI A6» на польській реєстрації НОМЕР_1 взяв ручну гранату GHO-1, яка є боєприпасом яку поклав до кишені власної куртки, та зберігав при собі.

У подальшому по приїзду працівники поліції побачивши ОСОБА_4 з метою власної безпеки, у зв`язку з невиконанням законної вимоги підняття рук до гори, на підставі ст.45 Закону України «Про національну поліцію» здійснили надягання наручників на руки ОСОБА_4 та в цей час з куртки останнього випала ручна граната GHO-1.

23.04.2025 вказаний боєприпас вилучено під час огляду місця події, який є корпусом гранати іноземного виробництва типу GHO-1, який відносяться до ІІІ-категорії вибухонебезпечності та підривачем типу «AF-11», який відносяться до ІІ-категорії вибухонебезпечності.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, а саме придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 23.04.2025 близько 21 години 20 хвилин ОСОБА_4 на власному автомобілі марки «AUDI A6» на польській реєстрації НОМЕР_1 знаходився поряд з місцем проживання дружини ОСОБА_4 , з якою знаходиться у процесі розлучення, за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час знаючи про наявність у салоні автомобіля ручної гранати GHO-1, який є боєприпасом, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на погрозу вбивством ОСОБА_4 , з якою перебуває у конфлікті через процес розлучення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що вчинені ним дії можуть викликати у дружини ОСОБА_4 реальні побоювання за своє життя, в цей час, день і місці та за вказаних обставин, ОСОБА_4 , за допомогою телефонного зв`язку висловив погрозу ОСОБА_4 про здійснення підриву наявної у нього гранати.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 23.04.2025 ОСОБА_4 , знаходячись поряд з територією домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , з салону автомобіля марки «AUDI A6» на польській реєстрації НОМЕР_1 взяв ручну гранату GHO-1, яка є боєприпасом яку поклав до кишені власної куртки, та тримав при собі. Після цього ОСОБА_4 з вказаною гранатою підійшов до входу території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_4 , та почав виклакати останню до себе.

Внаслідок чого ОСОБА_4 , з урахуванням обстановки, що склалася, форми і характеру висловлених погроз, а також систематичними погрозами вбивством, мала реальні підстави побоюватися здійснення погроз вбивством, висловлених на її адресу ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 129 КК України, а саме погроза вбивством.

Крім того, при невстановлених обставинах, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому місці, маючи умисел на незаконне придбання та перевезення психотропних речовин, для особистого вживання, без мети збуту, придбав наркотичну речовину, обіг якої обмежено канабіс, а також особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, які в подальшому переніс та після чого зберігав у салоні транспортного засобу автомобілі марки «Audi А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , для подальшого особистого вживання, шляхом куріння, без мети збуту.

З метою подальшого вживання PVP та канабісу, ОСОБА_4 також виготовив з корпусу скляної лампочки саморобний пристрій для куріння, який він використовував у власних цілях.

23.04.2025 в ході огляду транспортного засобу автомобіля марки «Audi А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві власності належить та яким фактично користується ОСОБА_4 , в салоні автомобіля виявлено та вилучено скляний пристрій для куріння на якому наявне нашарування темного кольору невідомого походження, у складі якого виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (маса PVP у складі речовини становить 0,0098 г) та полімерний зіп-пакет, з кристалічною речовиною білого кольору у якому знаходилась особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (маса PVP у складі речовини становить 0,2455 г). Загальна маса PVP вилученої у ОСОБА_4 становить 0,2553 г.

PVP, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого Постановою КМ №770 від 06.05.2000 року відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Згідно наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходиться у незаконному обігу», маса PVP 0,2553 г перевищує невеликий розмір та не перевищує великий розмір.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

20 червня 2025 року між прокурором Новоодеського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості, яку у підготовчому судовому засіданні 20.06.2025 року прокурором було надано суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, у зв`язку з чим судом проводиться розгляд угоди про визнання винуватості, укладеної 20.06.2025 року між прокурором Новоодеського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Згідно з угодою, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено покарання ОСОБА_4 :

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років;

-за ч. 1 ст. 129 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно та повністю визнав свою вину, щиро кається у вчиненому та погоджується на призначення узгодженого покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за:

-ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження;

-ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу;

-ч. 1 ст. 129 КК України, як погроза вбивством;

-ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, віднесені до кримінальних проступків (ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 309 КК України) та тяжкого злочину (ч. 1 ст. 263 КК України), внаслідок яких було завдано шкоду суспільним інтересам та фізичній особі.

Прокурором від потерпілої ОСОБА_4 отримано заяву від 16.06.2025 року, відповідно до якої остання надала згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з ОСОБА_4 . Згідно із вказаною заявою, потерпіла ОСОБА_4 вказала, що згідна на призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі, так як претензій до нього не має.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла підтвердила надання згоди на укладення угоди та просила суд її затвердити.

Враховуючи зазначене, угода про визнання винуватості, яка укладена 20.06.2025 року між прокурором та обвинуваченим, та за участю захисника, відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю розуміє свої права, надані йому законом, та положення ч. 4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені. Крім цього, обвинувачений стверджував, що вищевказана угода про визнання винуватості укладена ним із прокурором добровільно, в присутності захисника, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам потерпілої тасуспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Новоодеського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

З врахуванням пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, зазначених в укладеній з обвинуваченим угоді, особи обвинуваченого, відсутності у потерпілої претензій до обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до ст. 75 КК України.

З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період дії іспитового строку на ОСОБА_4 слід покласти передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Суд вважає за необхідне згідно ст.ст. 124, 126 КПК України стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення судових експертиз.

Відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26.04.2025 року (справа №482/885/25) обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 червня 2025 року включно, без визначення розміру застави. Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.04.2025, час фактичного затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 00:30 год. 24.04.2025 року.

За правилами ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі, зокрема, звільнення від відбування покарання.

У зв`язку з тим, що за наслідками розгляду кримінального провадження шляхом ухвалення вироку і затвердження угоди про визнання винуватості відносно ОСОБА_4 , до якого було застосовано покарання у виді позбавлення волі та звільнено від його відбування із застосуванням іспитового строку, тому запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою слід скасувати, із звільненням його з під варти в залі суду.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 472, 473-476 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 червня 2025 року, укладену між прокурором Новоодеського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 309 КК України та призначити узгоджене покарання:

-за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 129 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;

-за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначити остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності з вимогами статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 скасувати і звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з під варти в залі суду.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк покарання строк його тримання під вартою, починаючи з дня затримання 24.04.2025 року по 20.06.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі:

1.Речовину, обіг якої обмежено, канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 4,186 г, яку поміщено до первинного упакування, опечатано фрагментом паперу з відбитком штампу «ОПЕЧАТАНО» та поміщено до камери зберігання речових доказів ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, м. Нова Одеса, вул. Центральна, 172 - знищити.

2.Скляний пристрій, на якому виявлено нашарування PVP, масою 0,0098 г., який поміщено до первинного упакування, опечатано фрагментом паперу з відбитком штампу «ОПЕЧАТАНО» та поміщено до камери зберігання речових доказів ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, м. Нова Одеса, вул. Центральна, 172 знищити.

3.Особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP масою 0,2455 г., яку поміщено до первинного упакування, опечатано фрагментом паперу з відбитком штампу «ОПЕЧАТАНО» та поміщено до камери зберігання речових доказів ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, м. Нова Одеса, вул. Центральна, 172 знищити.

4.Фрагменти (складові частини) об`єктів дослідження (корпусу бойової ручної гранати типу GHO-1 та бойового підривачу типу AF11) разом з первинним упакуванням, які поміщено до спец-пакету з написом «Експертна служба МВС України» № 6387518 та поміщено до камери зберігання речових доказів ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, м. Нова Одеса, вул. Центральна, 172 знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Держави витрати:

1.на проведення судової експертизи за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № СЕ -19/115-25/6750-НЗПРАП від 29.04.2025 року вартістю 1782 грн. 80 коп.

2.на проведення судової експертизи за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № СЕ -19/115-25/6749-ПЧ від 30.04.2025 року вартістю 1782 грн. 80 коп.

3.на проведення судової експертизи за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № СЕ -19/115-25/7261-НЗПРАП від 08.05.2025 року вартістю 1782 грн. 80 коп.

4.на проведення судової експертизи за експертною діяльністю 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху» № СЕ-19/112-25/6020-ВТХ від 13.05.2025 року вартістю 6329 грн. 80 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1