справа № 563/912/25
провадження № 1-кс/563/183/25
УХВАЛА

29 травня 2025 року м. Корець

Слідчий суддя Корецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2 за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції №7 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді триманння під вартою за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000225 від 08.01.2025 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ відділення поліції №7 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 ..

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 17.03.2022 ОСОБА_6 , був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №62 від 17.03.2022 солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, призначено на посаду електрика-моториста інженерно-маскувального відділення інженерно-маскувального взводу інженерно-позиційної роти інженерно-позиційного батальйону військової частини НОМЕР_1 та він вважається таким, що прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній залежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який в передбаченому законом порядку неодноразово продовжено та який діє на час вчинення злочину.

Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною радою України приймає Президент України. Відповідних рішень Президентом України не приймалось, таким чином, станом на жовтень 2024 року в Україні діяв правовий режим воєнного стану.

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_6 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, проходячи військову службу на посаді електрика- моториста інженерно-маскувального відділення інженерно-маскувального взводу інженерно-позиційної роти інженерно-позиційного батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за відсутності поважних причин, 29 жовтня 2024 року без дозволу командування самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_1 , та відправився до місця свого проживання, село Дивень Великомежиріцької ТГ Рівненського району Рівненської області, де проводить час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконує.

Отже, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України - самовільне залишення військовослужбовцем військової частини тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

29 травня 2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід домашній арешт.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України тобто у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинення цього кримінального правопорушення; рапортом ОСОБА_8 про виявлення відсутності солдата ОСОБА_6 у розташуванні військової частини НОМЕР_1 ; актом службового розслідування з додатками; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Долучені до матеріалів справи письмові докази, що, на переконання слідчого судді, можуть свідчити про причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, «поза розумним сумнівом». Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , належить до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

В даному випадку стороною обвинувачення доведено всі обставини передбачені ч.1 ст.194 КПК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення;

2) підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання до 10 років позбавлення волі, підозрюється в тому, що самовільно залишив місце служби, поки не був затриманий співробітниками правоохоронних органів, що дає підстави стверджувати про можливість переховування його від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_6 є військовослужбовцем, на даний час досудове розслідування триває, не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій, тому є підстави стверджувати, що існують ризики переховування та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, оцінивши в сукупності вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, його репутацію, безальтернативність запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 183, 184, 199, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання задоволити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 з утриманням у ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", на 60 (шістдесят) діб, тобто до 27 липня 2025 року, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 29 травня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: