Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/15580/20

Провадження № 11-кп/4815/525/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 травня 2025 року, якою продовжено ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 205-1, ч.3 ст. 206-2, ч.2 ст. 209, ч.ч.1, 3, 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі КК), запобіжний захід у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000229,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 травня 2025 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_4 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 липня 2025 року з одночасним визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн., у разі внесення якої на обвинуваченого буде покладено ряд процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час із 23 год. по 07 год. за його зареєстрованим та фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 . У разі відмови зменшити раніше обраний розмір застави не більше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На обгрунтовання цих вимог зазначив, що прокурором у поданому клопотанні не наведено обставин, які б свідчили що наявні ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які б дали підстави для продовження тримання обвинуваченого під вартою. Зауважив, що з моменту затримання ОСОБА_5 свої обов`язки виконує належним чином, оскільки має намір довести свою невинуватість, а отже відсутній ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначає, що докази які мають істотне значення для кримінального провадження він не може знищити, оскільки всі вони органами досудового розслідування зібрані та проведено всі відповідні обшуки. Також обвинувачений не збирається вчиняти нове чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, про що свідчить його поведінка.

Окрім того прокурором не наведено достатній аргументів чому саме розмір в 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб має бути застосований до обвинуваченого, оскільки оцінки жодних критеріїв його майнового стану не проводилось та не враховано, що в обвинуваченого та його родини відсутні вказані грошові кошти.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про відсутність підстав для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів цієї судової справи, у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000229 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 205-1, ч.3 ст. 206-2, ч.2 ст. 209, ч.ч.1, 3, 4 ст. 358 КК.

Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст.199 цього Кодексу, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки існують достатні підстави вважати, що не зменшились та продовжують існувати ризики, які слугували підставами для застосування щодо обвинуваченого даного виду запобіжного заходу.

Так, на переконання колегії суддів, клопотання прокурора містить достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення.

Окрім того, матеріали даного судового провадження свідчать про те, що на даний час не зменшились та продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, за найтяжче з яких передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та з конфіскацією майна, а тому суд прийшов до правомірного висновку про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду у разі обрання менш суворого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

Існує ризик що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки він підтримував та продовжує підтримувати зв`язки з потерпілими та свідками, а тому шляхом вмовлянь, залякувань, тиску чи іншим чином може впливати на них з метою зміни показань або відмови від дачі ними показань.

Враховуючи що обвинувачений ОСОБА_5 протягом тривалого періоду часу, а саме з 2017 по 2018 року систематично вчиняв злочини з метою заволодіння чужим майном, яке в подальшому реалізовував на власний розсуд для власного збагачення свідчить на підтвердження ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Доказів на спростування вказаних обставин стороною захисту надано не було та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Вказані обставини у своїй сукупності, на переконання колегії суддів, свідчать не лише про наявність зазначених ризиків, але й підтверджують, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на цій стадії судового розгляду не зможе запобігти цим ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Водночас жодних даних, зокрема щодо негативного стану здоров`я обвинуваченого, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_5 під вартою стороною захисту не надано.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 щодо зменшення визначеного судом розміру застави, колегія суддів приходить до наступного.

Так, ч.4 ст. 182 КПК передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Тобто застава повинна бути обрана в такому розмірі, аби забезпечити попередження можливої протиправної поведінки підозрюваного або перешкодити її виникненню та запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК, під загрозою застосування фінансових санкцій. Зокрема, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Мангурас проти Іспанії" від 08 січня 2009 року, сума застави має бути такою, аби забезпечити стримуючий ефект цього заходу.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 його майновий стан, злочини в яких він обвинувачується стосовно протиправного заволодінням майном, підробленням документів, тяжкість інкримінованих йому злочинів, один з яких є тяжким та передбачає покарання у виді конфіскації майна, колегія суддів приходить до переконання, що обраний місцем судом розмір застави є достатнім та зможе гарантувати у разі внесення ним чи будь-якою іншою особою заставодавцем виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Окрім того судом взято до увагу, що ухвалою Рівненського апеляційного суду від 15 травня 2025 року ОСОБА_5 було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою та водночас збільшено розмір застави з 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, чк альтернативного заходу забезпечення кримінального провадження, що свідчить на підтвердження обґрунтованості такого розміру застави.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що дана ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог сторони захисту, на даний час не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 травня 2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ця ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3