УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000762 від 08.07.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням в рамках кримінального провадження № 0000762 від 08.07.2025 року встановлено, що 08 липня 2025 року приблизно о 16 годині 50 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у світлий час доби, здійснювала рух по асфальтному сухому дорожньому покриттю проїзної частини вулиці Іцхака Рабіна, у Хаджибейському районі міста Одеса, з боку вулиці Інглезі у напрямку до вулиці Євгена Танцюри, на якій організовано двосторонній рух, у напрямку руху останньої три смуги для руху транспортних засобів, які перед перехрестям з вулицею Євгена Танцюри розділені суцільною лінією дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР України.

Наближаючись до регульованого перехрестя вулиць Іцхака Рабіна та ОСОБА_8 , вказаний автомобіль, під керуванням ОСОБА_4 , рухався в середній смузі свого напрямку руху, рухаючись в потоці транспортних засобів зупинився на червоний (забороняючий руху) сигнал світлофора, в подальшому під час руху у вказаному напрямку, маючи об`єктивну і реальну можливість бачити мотоцикл марки Ducati SS 900IE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював рух позаду в першій (крайній правій) смузі попутного напрямку руку, ОСОБА_4 була неуважною, відволіклася від керування, за дорожньою обстановкою постійно не стежила, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжила, чим порушила вимоги пунктів 1.3, 1.5 та 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі «Правила»), якими передбачено:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

У подальшому, ОСОБА_4 не врахувала дорожню обстановку, маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, здійснила зміну напрямку руху перестроювання керованого нею автомобіля праворуч, в першу (крайню праву) смугу та під час перестроювання не переконалася в безпечності вказаного маневру, а саме: не переконалася у відсутності транспортних засобів на достатній, для виконання даного маневру, відстані, у порушення вимог п.п. 10.1., 10.3. та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 «Правил», якими передбачено:

п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 10.3. «У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися»;

розділ 34 дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в?їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18 ; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15 ;

лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.;

не надала перевагу в русі вказаному мотоциклу, який здійснював рух прямолінійно в межах першої (крайньої правої) смуги руху, позаду в попутному напрямку, що зобов`язувало водія відмовитись від виконання вказаного маневру, чим створила небезпеку для руху водію мотоцикла, позбавивши можливості водія мотоциклу уникнути аварійної ситуації.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, легковажно розраховувала на їх відвернення, не відмовилася від виконання вказаного маневру перестроювання у праву смугу для руху, а навпаки продовжила рух, виконуючи маневр, здійснила виїзд у першу (крайню праву) смугу для руху, де відбулось зіткнення автомобіля з мотоциклом.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень, загинув на місті ДТП.

Як зазначає слідчий, порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 10.3 та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 «Правил», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті вказаної дорожньо-транспортної події.

За викладених обставин 09.07.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 посилаючись на те, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому застосувати більш м`який запобіжний захід неможливо.

У судовому засіданні -

Прокурор оголосила подане клопотання, його вимоги підтримала та просила його задовольнити.

Захисник підозрюваної частково заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що її підзахисна проживає із бабусею похилого віку, має намір влаштуватися на роботу для забезпечення себе та бабусі. Звернула увагу на те, що ризики про які зазначає сторона обвинувачення наразі відсутні в рамках провадження, просила застосувати нічний домашній арешт відносно підозрюваної. Долучила до клопотання довідку ТОВ «Стетсон» від 14.07.2025 року.

Підозрювана зазначила, що працювала у службі таксі, проживає разом із бабусею похилого віку, яка знаходиться на її утриманні, має намір працевлаштуватися для заробітку коштів. Пояснила, що з пред`явленою їй підозрою погоджується частково та щодо застосування запобіжного заходу відносно неї підтримала думку свого захисника та просила застосувати нічний домашній арешт.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно матеріалів поданого клопотання, 09.07.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується долученими до клопотання матеріалами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.07.2025 року, схемою до нього, показами ОСОБА_4 та показами ОСОБА_10 .

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу сторони захисту на тому, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, а лише на підставі долучених до клопотання матеріалів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення останньою інкримінованого їй злочину.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваної особи кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваної особи та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні злочину, те, що остання має право виїзду за кордон, а також суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті людини, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду.

Також, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме того, що підозрювана ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка ОСОБА_10 , на показах якого ґрунтується пред`явлена їй підозра у даному кримінальному провадженні, оскільки у зв`язку з врученням підозрюваній копій матеріалів, вона володіє інформацією про місце проживання та іншими контактними даними свідка.

При цьому ризик незаконного впливу на свідків є об`єктивним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Відповідно до викладеного, слідчий суддя відхиляє заперечення сторони захисту в частині посилання на відсутність наявності ризиків, передбачених п. п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, в частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає формальним посилання сторони обвинувачення на їх існування та про їх відсутність, оскільки стороною обвинувачення не зазначено яким чином підозрювана ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню та не було надано даних про те, що підозрювана раніше притягувалася до кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ніж домашній арешт, в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваною обов`язків.

Між тим, щодо клопотання сторони обвинувачення в частині обрання відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, слідчий суддя вважає, що вказаний запобіжний захід є надто жорстким та не відповідає ступеню існування ризиків встановлених слідчим суддею у судовому засіданні.

Слідчий суддя, враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_4 з пред`явленою їй підозрою частково погоджується, має необхідність працювати, щоб заробляти грошові кошти на своє утримання та утримання бабусі похилого віку, прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Таким чином, враховуючи усі обставини в сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 09.09.2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 23:00 години по 06:00 годину, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком до 09.09.2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_10 у цьому кримінальному провадженні поза межами проведення досудового розслідування, або не під час судового засідання, тобто за відсутності слідчого, прокурора, слідчого судді;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1