КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/3074/24 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2183/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника в режимі

відеоконференції - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дорогинка Фастівського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, пенсіонера, на утриманні нікого немає, без визначеного місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк постановлено обчислювати з дня проголошення вироку 08.07.2024.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, 14.05.2024 приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_9 перебуваючи в с. Дорогинка Фастівського району Київської області, вирішив незаконно проникнути до житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває у володінні ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, відразу ж після цього, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, ОСОБА_9 , діючи умисно, порушуючи ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла, а саме, не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за мотивованим рішенням суду, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника, шляхом пошкодження вікна, керуючись мотивом незаконного вторгнення до чужого житла, проник в будинок АДРЕСА_2 , де в подальшому перебував протягом тридцяти хвилин.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковані, як незаконне проникнення до житла, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Прокурор Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , не погоджуючись із вироком суду подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2024 року щодо ОСОБА_9 змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про те, що вирок суду першої інстанції є незаконним і підлягає зміні, зважаючи на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до порушення правил призначення покарання.

На переконання прокурора, суд всупереч вимогам ст. 61 КК України призначив особі пенсійного віку ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується, а тому вирок в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, про джерело доходів не відомо.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_9 згідно з ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом обґрунтовано не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд призначив ОСОБА_9 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення в межах санкції ч.1 ст.162 КК України у виді одного року обмеження волі та звільнив його від відбування цього покарання на підставі ст.75 КК України з встановленням іспитового строку на один рік.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Судом першої інстанції встановлено та зазначено у вироку, що ОСОБА_11 є пенсіонером.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком мають чоловіки та жінки після досягнення 60, 63 або 65 років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і на час вчинення кримінального проступку йому виповнилось 68 років, тобто є особою яка досягла пенсійного віку.

Суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_9 , як особі, яка досягла пенсійного віку, покарання у виді обмеження волі, допустив порушення п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України, не врахувавши при цьому приписи Загальної частини КК України.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_9 іншого виду покарання, передбаченому санкцією ч. 1 ст.162 КК України, є слушними.

Апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, яке за класифікацією, визначеною ст.12 КК України є кримінальним проступком, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є пенсіонером. Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, справедливим та сприятиме меті, визначеній ст. 50 КК України.

Разом з тим, у зв`язку зі зміною виду покарання обвинуваченому ОСОБА_9 з обмеження волі на штраф, застосування ст.ст. 75, 76 КК України є недоцільним і підлягає виключенню, оскільки зазначені норми не поширюються на такий вид покарання як штраф.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок змінити в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 змінити, пом`якшивши ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.162 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Виключити з вироку рішення про застосування ст.ст. 75, 76 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4