справа № 619/522/25
провадження № 1-кс/619/385/25
УХВАЛА

іменем України

21 квітня 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
підозрюваногоОСОБА_4
захисникаОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000084 від 24.01.2025 щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Черчет Тайшетськош району, Іркутської області, рф, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

установив:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами. Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19.03.2025 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 25 квітня 2025 року (включно), без визначення розміру застави. 21 квітня 2025 ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області строк досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000084 від 24.01.2025 було продовжено до 5 (п`яти) місяців, тобто до 25.06.2025. Зазначив, що існує достатньо підстав вважати про наявність продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5, ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваним переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 скоїв особливо тяжкий злочин, і, знаходячись на свободі, може негативно вплинути на хід досудового розслідування та встановлення істини у справі. Також, ОСОБА_4 попередньо отримано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом з додатками, в якому зазначено певні докази. Тобто перебуваючи на свободі, підозрюваний буде мати можливість здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, так як, свідки в даному кримінальному провадженні проживають в тому самому населеному пункті, що і підозрюваний ОСОБА_4 , з якими останній підтримує стійкі зв`язки та може здійснювати вплив на них, у тому числі спонукати їх до відмови від показань або їх зміни по даному кримінальному провадженню, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, чим перешкоджатиме досягненню основних завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України. Крім того, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що ним вчинено умисний особливо тяжкий злочин, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від слідства та суду на території України або виїхати за межі держави, усвідомлюючи невідворотність покарання, у зв`язку з вчиненням особливо тяжкого злочину за який передбачена максимальна міра покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України. Враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що підтверджується характеристикою особи, останній веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не має джерел постійного доходу. Отже, слідчий вважав, що стосовно підозрюваного має бути продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити у його задоволенні та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання сина, посилаючись на необґрунтованість поданого клопотання.

Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в том у числі передбачені пунктами 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що СВ ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 24 січня 2025 року стосовно підозрюваного ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

25 січня 2025 року о 15:00 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченогоч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

25.01.2025 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

27.01.2025 ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 25.03.2025 включно.

19.03.2025 ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 25 квітня 2025року (включно), без визначення розміру застави.

21 квітня 2025 ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області строк досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000084 від 24.01.2025 було продовжено до 5 (п`яти) місяців, тобто до25.06.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, заслухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідивши фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, дійшов висновку про необхідність продовження щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч 1 ст. 115 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому дій, передбачених ч. 2 ст. 15, ч 1 ст. 115 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі огляду місця події - відкритої ділянки місцевості неподалік від СТ «Липки», розташованого у селищі Прудянка, Харківський район, Харківська область, за точними координатами: 50.1437, 36.1127. Ділянка місцевості, що оглядалась, являє собою пагорб, на якому розміщена господарська (підсобна) споруда від 24.01.2025; протоколі огляду місця події відкритої ділянки місцевості, розташованої у м. Дергачі, Харківський район, Харківська область, вул. Європейська, поблизу будинку № 12; протоколі огляду місця події відкритої ділянки місцевості поблизу стабілізаційного пункту медичної роти, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Безруки, вул. Шевченка, буд. 22А; протоколі затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України; протоколі допиту свідка ОСОБА_7 від 25.01.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Враховуючи такий обсяг відомостей, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_4 до вчинення злочину, згідно підозри.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах справи, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років.

Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який, згідно підозри, інкримінується підозрюваному, а саме, вчинення умисного злочину, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому,слідчий суддя вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема життя та здоров`я населення, яке, відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Вищенаведені обставини вказують на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого менш суворого запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а надані докази обґрунтовують ці обставини. До того ж, свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, 25.01.2025 в межах кримінального провадження за № 0000084 від 24.01.2025, підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобто закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

13.03.2025 постановою керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000084 від 24.01.2025 продовжено до 25.04.2025.

21.04.2025 ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області строк досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000084 від 24.01.2025 продовжено до 5 (п`яти) місяців, тобто до25.06.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З урахуванням викладеного, строк дії ухвали слідчого судді не повинен перевищувати 19 червня 2025 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити повністю.

Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 19 червня 2025року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1