справа № 462/9530/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000453 від 18.10.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 18.10.2024 року, приблизно о 04 год. 00 хв., перебуваючи на майданчику для паркування автомобілів, розташованого біля ТРЦ «Вікторія Гарденс» за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 226-А, на ґрунті раптово виниклого конфлікту між ним та ОСОБА_6 , в ході якого ОСОБА_4 , діючи з необережністю, не маючи умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок злочинної недбалості, а саме не передбачаючи можливості втрати ОСОБА_7 рівноваги та подальшого падіння потерпілого, а також настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, хоча міг і повинен був це передбачити, якби діяв з більшою обачністю, наніс один удар своєю правою рукою в обличчя ОСОБА_7 . Водночас від вказаного удару із наданням тілу прискорення ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав навзнак, вдарившись при цьому потиличною ділянкою голови до бетонної бруківки, внаслідок чого отримав відкриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку середнього ступеню, субарахноїдального крововиливу, субдурального крововиливу зліва, перелому склепіння черепа справа з переходом на основу черепа крововиливами під оболонки, пневмоцефалії, отогемоліквореї та гематоми тім`яної ділянки справа, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненому та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. Зокрема зазначив, що мав стан душевного хвилювання та вирішив пройтися близько 04 год. ранку. У нього виник конфлікт з охороною та він наніс удин удар потерпілому. У скоєному щиро розкаюється, жалкує про свій вчинок, обіцяє у майбутньому не скоювати правопорушень та просить його суворо не карати. Зазначив також, що заподіяну шкоду потерпілому ОСОБА_7 повністю відшкодував.

Потерпілий ОСОБА_7 та його представник у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, при призначенні покарання покладаються на розсуд суду. При цьому потерпілим подана заява про відшкодування обвинуваченим збитків.

Суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які не оспорюються обвинуваченим, переконавшись, що він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності його позиції, та роз`яснивши про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і його дії слід кваліфікувати за ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 06.11.2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, думку прокурора про можливість призначення покарання у виді громадських робіт, думку захисника, який вважає, що є підстави для звільнення обвинуваченого від відповідальності у зв`язку із примиренням із потерпілим, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 128 КК України з застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування основного покарання, призначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. При цьому суд зазначає, що питання про звільнення від відповідальності на підставі ст. 46 КК України судом вирішувалося в судовому засіданні, з приводу чого було постановлено ухвалу від 09.04.2025 про відмову в задоволенні даного клопотання.

Запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалами слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 30.10.2024 року було накладено арешт на речові докази, а саме на чоловічі труси сірого кольору з голубими візерунками, чоловічу майку білого кольору, чоловічу кепку чорного кольору, чоловічу флісову куртку чорного кольору, всередині якої напис «REGATTA PROFESSIONAL», чоловічі джинсові штани чорного кольору фірми «DE FAST JEANS», чоловічу пару кросівок чорного кольору, які були вилучені 28.10.2024 року в ході огляду місця події та на чоловічу куртку блакитного кольору, чоловічі спортивні штани чорного кольору, кросівки кольору хакі марки «Найк», 42 розміру, які були вилучені 28.10.2024 року в ході добровільної видачі ОСОБА_4 , а згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому накладений арешт слід скасувати та повернути дані речі власнику.

Керуючись ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання за ст. 128 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази: диск CD-R зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешти, накладені на речові докази, а саме: чоловічі труси сірого кольору з голубими візерунками, чоловічу майку білого кольору, чоловічу кепку чорного кольору, чоловічу флісову куртку чорного кольору, всередині якої напис «REGATTA PROFESSIONAL», чоловічі джинсові штани чорного кольору фірми «DE FAST JEANS», чоловічу пару кросівок чорного кольору, які були вилучені 28.10.2024 року в ході огляду місця події та на чоловічу куртку блакитного кольору, чоловічі спортивні штани чорного кольору, кросівки кольору хакі марки «Найк», 42 розміру, які були вилучені 28.10.2024 року в ході добровільної видачі ОСОБА_4 та з набранням вироку законної сили повернути такі власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального правопорушення вручити учасникам справи.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1