У Х В А Л А

01.05.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква подання начальника Білоцерківського районного відділу №5 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 для вирішення питання про скасування іспитового терміну та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання,

у с т а н о в и в:

до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло подання Білоцерківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про скасування іспитового терміну та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.

Подання мотивоване тим, що 28.10.2024 на виконання Білоцерківського РВ №1 надійшов вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2024 яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік.

08.11.2024 ОСОБА_7 був викликаний до Білоцерківського РВ №1, де останньому

проведено первинну бесіду, в ході якої засудженому доведені умови відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, а також роз`яснені обов`язки призначені судом.

Цього ж дня заступником начальника Білоцерківського РВ №1 ОСОБА_8 затверджено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, де ОСОБА_9 зобов`язано з`являтись до відділу пробації у визначені дні, а саме: другу та четверту середу кожного місяця. В ході розмови засудженому доведено про необхідністьявки на реєстрацію до відділу пробації у визначені дні, а також роз`яснені наслідки у разі неприбуття останнього без поважної причини.

Однак, 27.11.2024 ОСОБА_7 не з`явився до відділу пробації для реєстрації, надіславши нього ж дня повідомлення на особистий номер провідного інспектора, в якому засуджений зазначив, що не зможе з`явитись на реєстрацію до відділу пробації, так як,

призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, наразі знаходиться на

навчанні у с. Гончарівськ, Чернігівській області. У повідомлені містилось сфотографоване

направлення щодо ОСОБА_9 для проведення медичного огляду з метою визначення

придатності до військової служби та повістка на відправку останнього з 25.11.2024 по

мобілізації, після чого засуджений на зв`язок з представником пробації не виходив.

28.11.2024 Білоцерківським РВ №1 направлено запит до військової частини НОМЕР_1 з метою встановлення факту перебування на службі ОСОБА_5 , про те відповідь відсутня.

17.12.2024 Білоцерківським РВ №1 направлено запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_5 з метою підтвердження чи спростування факту призову засудженого на військову службу під час мобілізації.

03.02.2025 до Білоцерківського РВ №1 надійшло повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зазначено, що ОСОБА_5 на військову службу в Збройні Сили України не призивався. У зв`язку із чим, засудженому направлені неодноразово виклики до відділу пробації за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з метою встановлення місця перебування засудженого, однак останній не являвся. Тому 03.03.2025 провідним інспектором здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_5 , де двері квартири ніхто не відчинив, тому у дверях був залишений виклик з номером мобільного телефону інспектора, на який цього ж дня зателефонувала жінка, яка представилась ОСОБА_10 , яка пояснила, що являється матір`ю ОСОБА_5 та в ході розмови повідомила, про те що її син не проживає за цією адресою з грудня 2024 року, де він їй не відомо, контактів з ним не підтримує, у разі отримання будь-якої інформації щодо останнього повідомить відділ пробації.

05.03.2025 до Білоцерківського РВ №1 звернувся засуджений ОСОБА_5 , який згідно свого пояснення, повідомив, що не з`являвся до відділу пробації з 27.11.2024 по 26.02.2025 року на реєстрацію, оскільки представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 вручено засудженому повістку, відповідно до якої, необхідно було з`явитися до територіального центру комплектування з метою подальшого призову на військову службу, проте ОСОБА_5 не має бажання воювати так як «боїться за своє життя», а тому засуджений змінив місце проживання не повідомивши орган пробації, а також не з`являвся тривалий термін до відділу пробації на реєстрацію, чим порушив умови випробувального терміну, а саме систематично не виконував обов`язки призначені судом, відповідно до вироку суду. Тому, цього ж дня, провідним інспектором роз`яснено ОСОБА_5 , що у зв`язку із систематичною неявкою з 27.11.2024 по 26.02.2025 року на реєстрацію без поважної причини, а також зміною місця проживання засудженим не повідомивши про те орган пробації, матеріали будуть направлені до суду для вирішення питання про скасування звільнення іспитового терміну та направлення засудженого для відбування призначеного покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вказані факти, на думку представника пробації свідчать про ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання та небажання стати на шлях виправлення, а тому просять скасувати відносно ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити засудженого для відбування призначеного покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2024 у вигляді 5 років позбавлення волі.

В судовому засіданні представник ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 подання підтримала, просила задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення подання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти доводів подання через їхню передчасність та просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали подання, проаналізувавши представлені докази, суд приходить до наступного висновку.

За правилами п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст. 166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Аналіз вищенаведених норм закону та приписів ст. 166 КВК України свідчить про те, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням вноситься до суду у разі: 1) роз`яснення засудженому порядку виконання обов`язків, покладених на нього судом, після чого він вчиняє дії, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (не виконує покладені на нього обов`язки та систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення (вчинення трьох і більше таких правопорушень протягом іспитового строку)); 2) застосування до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) протягом призначеного судом іспитового строку.

Невиконанням обов`язків вважається також - коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Проте, підставою для направлення засудженого для відбуття покарання є не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків, а таке невиконання, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Судом установлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2024 ОСОБА_5 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ст. 76 КК України з покладеними на нього судом обов`язками: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати пробаційні програми.

Засуджений ОСОБА_5 за викликом до уповноваженого органу з питань пробації з 27.11.2024 року по 26.02.2025 року не з`явився.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Крім того, безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку представником органом пробації не доведено.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання щодо відсутності підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 , та направлення його для відбування призначеного судом покарання, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 57 КВК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання начальника Білоцерківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 про скасування іспитового терміну та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня оголошення, а особою, що не була присутня при цьому з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду.

СуддяОСОБА_12