25.06.2025 Справа № 363/2475/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000752 за обвинуваченням:

ОСОБА_12 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демидів, Вишгородського району, Київської області, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06 жовтня 2021 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин;

- 13 січня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71, 72 КК України, до остаточного покарання у виді арешту на строк 4 місяці 10 днів;

- 26 лютого 2024 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік;

- 28 лютого 2024 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням іспитовим строком на один рік;

- 14 квітня 2025 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді одного року та двох місяців позбавлення волі,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_11 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за наступних обставин.

Так, 07.06.2020 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин (точного часу не встановлено), перебуваючи по АДРЕСА_2 , між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, котрий в подальшому перейшов у сутичку між останніми. В ході вказаної сутички, ОСОБА_13 , не втримавшись на ногах, впав на землю та у останнього з кишені на асфальтне покриття випав гаманець. В цей же час, у ОСОБА_11 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій, раптово виниклий, злочинний умисел, 07.06.2020 року, приблизно о 12 год. 10 хв., ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що діє відкрито взяв гаманець ОСОБА_13 , відкривши який, відкрито, проти волі та бажання потерпілого, викрав грошові кошти з нього в сумі 700 гривень та покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_11 завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріального збитку на загальну суму 700,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_11 провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, викладені у обвинувальному акті факти та обставини підтвердив. Крім того, надав показання, що із потерпілим ОСОБА_13 був знайомий, та того дня, точної дати не пам`ятає, посварилися, почалась штовханина. Потерпілий не втримався на ногах та впав на землю, і у останнього з кишені випав гаманець. В подальшому, ОСОБА_11 підняв вказаний гаманець та забрав з нього грошові кошти у розмірі 700 грн., які в подальшому витратив на свій розсуд. У вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, у якій зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Таким чином, ОСОБА_11 , своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.186 КК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_11 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 186 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 186 КК України, ступінь тяжкості вказаного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_11 : раніше судимий; на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває; неодружений; офіційно не працевлаштований; за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та визнання вини у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_11 , та те що він провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також те, що останній раніше неодноразово судимий, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, та на даний час вже відбуває покарання за вчиненні ним кримінальні правопорушення, а тому на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення йому покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, однак, з урахуванням повного визнання вини останнім, у мінімальному розмірі.

Разом з тим, оскільки обвинувачений ОСОБА_11 вчинив вказане кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку стосовно нього, остаточне покарання останньому необхідно визначити за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2025 року.

Разом з тим, беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення до постановлення вироку Шевченківського районного суду м.Києва від 28 лютого 2024 року, яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнено з випробуванням іспитовим строком на один рік, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70, ст. 79 КК України, то такий вирок підлягає самостійному виконанню.

На думку суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Речові докази, а саме: грошові кошти загальною сумою 100 грн., номіналом 100 грн. серійний номер YB4573169, де на зворотній стороні мається рукописний текст здійснений синьою кульковою ручкою наступного характеру « Син», які передано потерпілому на матеріальне зберігання до вирішення питання по суті - слід повернути власнику за належністю.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільній позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 100, 368-370, 373-374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань призначених за даним вироком та вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2025 року, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці.

В строк відбування покарання повністю зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком.

Строк відбування покарання, призначеного даним вироком, рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_11 , а саме з 08 січня 2025 року, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення (08.01.2024, 14.01.2024) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2025 року.

Речові докази, а саме: грошові кошти загальною сумою 100 грн., номіналом 100 грн. серійний номер YB4573169, де на зворотній стороні мається рукописний текст здійснений синьою кульковою ручкою наступного характеру « Син», які передано потерпілому на матеріальне зберігання до вирішення питання по суті - повернути власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1