н/п 1-кс/766/5744/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025 Слідча суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 28.06.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000700, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уроженця м.Херсон, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 28.06.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000700, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. У відповідності до ч.3 ст.183 КПК України визначити розмір застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтування клопотання

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч .4 ст. 185 КК України, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює неминучість призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, за вчинення ним тяжкого злочину, який вчинив умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться в м. Херсон, яке на даний час є прифронтовим місцем, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу;

-п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 , може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на свідків, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні, з метою зміни їх раніше наданих свідчень та викривлення реальних обставин вчинення кримінального правопорушення для уникнення від кримінальної відповідальності, так як знає де останні проживають;

-п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу. Також неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини та в останнє вироком Херсонського міського суду від 09.08.2018 ОСОБА_4 , визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років та 9 місяців, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, звільнений від відбуття покарання та 25.07.2019 за ухвалою Херсонського Апеляційного суду останньому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк з 10.08.2016 до 25.07.2019 та звільнено з зали суду по відбуттю строку покарання, та продовжив вчиняти нові злочини. Крім того, ОСОБА_4 , звільнено згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25.09.2024 року про зміну міри запобіжного заходу тримання під вартою на заставу в сумі 121120 грн, та в подальшому останній 27.06.2025 року вчинив новий тяжкий злочин. Злочин в обсязі підозри хотів вчинити з корисливою метою, що в повній мірі дає підстави вважати про наявність зазначеного ризику.

Доводи учасників провадження у судовому засіданні

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав просив його задовольнити, з підстав зазначених в ньому.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечуючи обґрунтованості підозри, заперечувала проти задоволення клопотання з підстав необґрунтованості зазначених у клопотанні ризиків, які зазначені без посилань на докази та є лише припущенням. Просила застосувати відносно ОСОБА_4 менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його проживання. Зазначила, що квартира в якій проживає ОСОБА_4 належить дружині останнього.

Підозрюваний ОСОБА_10 в судовому засіданні просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його мешкання, яке належить на праві власності його дружині. Свою вину у вчиненому визнав, зазначив що не має намірів переховуватися від слідства та суду, є інвалідом третьої групи, доглядає за братом дружини - інвалідом другої групи.

Мотивація суду

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділення Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області за процесуального керівництва Херсонської окружної прокуратури, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000700 від 28.06.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч .4 ст. 185 КК України.

За версією слідча, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи злочинний умисел на вчинення протиправного кримінального діяння, повторно, діючи в умовах та в період дії режиму воєнного стану, 27.06.2025 року, приблизно об о 11:00 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив спрямований на таємне викрадення чужого майна, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, заволодів велосипедом марки «COMANCHE», моделі «PRAIRIE», чорно-білого кольору із зеленими вставками, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №1830/25 від 01.07.2025 станом на момент вчинення злочину становила 8600 грн., який перебував в тамбурі за адресою: м. Херсон, проспект 200 річчя Херсона, буд. № 2 де розташовані квартири № 124 та № 125, після чого, останній покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду на вище зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

За викладених обставин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 09.08.2018 вироком Херсонського міського суду Херсонської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років і 9 місяців, та 25.07.2019 за ухвалою Херсонського Апеляційного суду останньому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк з 10.08.2016 до 25.07.2019 та звільнено з зали суду по відбуттю строку покарання; 30.03.2023 Херсонською окружною прокуратурою Херсонської області направлено обвинувальний акт до Малиновського районного суду м. Одеси за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

10.07.2025 годині у відповідності до ст.ст. 40, 42, 276-278 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в приміщенні Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. В. Примаченка, 10, повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Доказів недотримання строків вручення письмового повідомлення про підозру визначених ст. 278 КПК України матеріали клопотання не містять та стороною захисту надані не були.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також необхідність застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується наступними доказами, зібраними під час досудового розслідування та наявними в матеріалах кримінального провадження: протоколом прийняття заяви від 27.06.2025 р., яка прийнята від ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 27.06.2025 р., який було проведено за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 28.06.2025 р., яка під час допиту зазначила щодо відомих їй обставин вчиненого злочину відносно неї; протоколом огляду речі від 28.06.2025 р., який було проведено за участю потерпілої ОСОБА_7 , а саме оглянуто та повернено велосипед марки «Comanche», чорно-білого кольору із зеленими вставками; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_7 від 28.06.2025 р., яка під час допиту зазначила щодо відомих їй обставин вчиненого злочину відносно неї; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.06.2025 р., яка під час допиту зазначила щодо відомих їй обставин вчиненого злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28.06.2025, який під час допиту зазначив щодо відомих йому обставин вчиненого злочину; протоколом огляду від 28.06.2025 р., який було проведено за участю свідка ОСОБА_11 , а саме добровільно на підставі заяви видав велосипед марки «Comanche», чорно-білого кольору із зеленими вставками; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2025 р., який проведено за участю ОСОБА_11 , який впізнав особу, яка зображення на фото під № 3; протоколом огляду від 30.06.2025 р., який проведено за участю ОСОБА_11 , який добровільно надав свій мобільний телефон для огляду в якому виявлено фотозображення особи, яка сидить на велосипеді; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30.06.2025, який під час допиту зазначив щодо відомих йому обставин вчиненого злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2025 р., який проведено за участю ОСОБА_12 , який впізнав особу, яка зображення на фото під № 3; протоколом огляду від 30.06.2025 р., який проведено за участю ОСОБА_12 , який добровільно надав свій мобільний телефон для огляду в якому виявлено відеозапис де особа сидить на велосипеді; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 30.06.2025, який під час допиту зазначив щодо відомих йому обставин вчиненого злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2025 р., який проведено за участю ОСОБА_13 , який впізнав особу, яка зображення на фото під № 3; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 01.07.2025, яка під час допиту зазначила щодо відомих їй обставин вчиненого злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 01.07.2025, яка під час допиту зазначила щодо відомих їй обставин вчиненого злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.07.2025 р., який проведено за участю ОСОБА_14 , яка впізнала особу, яка зображення на фото під № 3; висновком судової-товарознавчої експертизи №1830/25 від 01.07.2025 р. де оцінено велосипед марки «Comanche», моделі «PRAIRIE», чорно-білого кольору із зеленими вставками, який станом на 27.06.2025 р. становила 8600 грн.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 4 чт. 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , є тяжкими, передбачає можливість реального позбавлення волі на строк до 8 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків та потерпілу. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 185 КК України, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, раніше судимий, перебуває на обліку в лікаря-нарколога, що, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, свідчить про можливість, у разі не застосування відповідних обмежень, продовження та повторення протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, в разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який народився у 1988 році; на обліку за станом здоров`я перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів з делерієм, крім того, перебував в КНП «Херсонський обласний заклад надання психіатричної допомоги» ХМР», на стаціонарній судово-психіатричній експертизі з 08.11.2018 року по 15.11.2018 року, виписаний з діагнозом «Органічний емоційний розлад особистості внаслідок розсіяного склерозу (цеброспінальна форма) з рідким поліморфними парсизмальними розкладом по диенцефальних кризів, парціальних судомних нападів без ознак психозу та слабоумства» відомостей про наявність інвалідності матеріали справи не містять. Крім того, слідчим суддею враховуються: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_4 має середню освіту, одружений, дітей або утриманців не має, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, наразі обвинувальний акт відносно нього за обвинуваченням за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК перебуває на розгляді у Малиновському районному суді м.Одесса , де в рамках зазначеної кримінальної справи відносно нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який 25.09.2024 року зм,інено на заставу. Відомості про перебування ОСОБА_4 в шлюбі , про належність житла в якому він мешкає - дружині та догляд за родичем інвалідом, матеріали справи не містять.

Таким чином ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, схильний до протиправної діяльності, оскільки раніше неодноразово судимий.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства з урахуванням дати повідомлення про підозру, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_4 на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, на чому наголошувала сторона захисту та сам підозрюваний, на даній стадії кримінального провадження відсутні та не підтвердженні відповідними доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).

Розмір застави, з одного боку, повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обв`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_4 даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для визначення застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього, оскільки застава у меншому розмірі нездатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, враховуючи характер та специфіку інкримінованих діянь, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення тяжкого злочину, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; здійснення дій, спрямованих на незаконне збагачення, в період воєнного стану.

Наявність виключних випадків, які б свідчили про те, що застава у визначеному розмірі не здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, стороною обвинувачення, згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, не доведена та слідчим суддею, в ході розгляду клопотання, не встановлена.

У разі внесення застави згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб в межах строку досудового слідства строком до 10.09.2025 року (включно).

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту взяття підозрюваного під варту.

Визначити розмір застави - 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо у уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому вона перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000700 та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування з потерпілою та свідками.

Роз`яснити та попередити підозрюваного, що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 15.07.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1