Провадження № 1-кп/537/210/2025
Справа № 537/2651/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2025 в м. Кременчуці Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0000031 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Петропавлівськ Камчатського району Камчатської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого майстром господарської дільниці корпусу вантажного вагонобудування ПАТ «КВБЗ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 271 України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта 06.02.2024 близько 07 год. 00 хв. майстер ПАТ «КВБЗ» ОСОБА_5 , будучи службовою особою, на яку покладено обов`язок забезпечувати дотримання вимог законодавства про охорону парці, знаходячись на своєму робочому місці за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Івана Приходька, буд. 139, ігноруючи вимоги пунктів 1,2 гл.1 р. ІІІ Правил охорони праці під вантажно-розвантажувальних робіт та п.4.8 «Посадової інструкції майстра господарської дільниці корпусу вантажного вагонобудівництва ПАТ «КВБЗ» в частині не визначення підлеглим працівникам безпечного способу навантаження деревовідходів, зокрема необхідності відповідної їх фіксації під час перевезення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на відведення цих наслідків, видав усне завдання вантажнику корпусу вантажного вагонобудування ПАТ «КВБЗ» ОСОБА_4 , скляру корпусу вантажного вагонобудування ПАТ «КВБЗ» ОСОБА_6 та маляру корпусу вантажного вагонобудування ПАТ «КВБЗ» ОСОБА_7 на спуск, навантаження та переміщення частин дерев`яних побутових шаф у кількості 11 одиниць з третього поверху адміністративно-побутової будівлі № 1011 корпусу вантажного вагонобудування до відведеного місця для збору дерево відходів поблизу будівлі № 10017, а сам перебував поблизу адміністративно-господарської будівлі. У подальшому 06.02.2024 близько 14 год. 00 хв. вантажник ОСОБА_4 , скляр ОСОБА_6 та маляр ОСОБА_7 , завантаживши частини дерев`яних побутових шаф у кількості 11 одиниць на візок ВК 9999-РЗН 521 СБ та, не впевнившись у безпечності їх фіксації, почали переміщення вказаного візка до визначеного майстром ОСОБА_5 місця для їх подальшого розвантаження, при цьому ОСОБА_8 знаходився спереду візка, тягнучи його за ручку, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходилися позаду візка, підтримуючи деревовідходи. Приблизно о 14 год. 10 хв. під час руху, при перетинанні залізничного переїзду, передні колеса візка, потрапивши у технологічний проміжок між плитою залізничного переїзду та оголовком рейки, уперлися об нього, через це візок різко зупинився, у результаті чого деревовідходи, які були не зафіксовані на візку, зсунулися вперед, придавивши ліву ногу ОСОБА_4 та спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді закритого переламу нижньої третини лівої великогомілкової та верхньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоров`я. З технічної точки зору у причинному зв`язку з настанням нещасного випадку, що стався 06.02.2024 з вантажником ОСОБА_4 на території ПАТ «КВБЗ», перебувають дії (бездіяльність) майстра господарської дільниці корпусу вантажного будівництва ПАТ «КВБЗ» ОСОБА_5 , які виразилися у невизначені безпечного способу навантаження деревовідходів, зокрема необхідної фіксації, яка б забезпечувала їх стійкість під час перевезення, чим не було забезпечено безпечних умов праці підлеглих працівників в процесі виконання робіт, що є порушенням п.п.1,2 глави 1 Розділу ІІІ Правил охорони праці під час вантажно-розвантажувальних робіт та п.4.8. посадової інструкції майстра господарської дільниці корпусу вантажного вагонобудівництва ПАТ «КВБЗ.

Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані органом досудового слідства за ч.1 ст. 271 КК України, як порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, що заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 клопотав про закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що він примирився з обвинуваченим, претензій до нього не має.

ОСОБА_5 судом було роз`яснено суть обвинувачення, підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження та право на розгляд справи судом, а також наслідки закриття провадження у справі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим підтримав. Зазначив, що обставини кримінального правопорушення повністю відповідають обвинувальному акту. Вказав, що повністю відшкодував шкоду потерпілому, розуміє свої права, усвідомлює, що закриття кримінального провадження з вказаної підстави не є реабілітуючим.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти заявленого клопотання, вказав, що обвинувачений раніше кримінальних правопорушень не вчиняв, примирився з потерпілим та відшкодував завдану шкоду.

Учасники провадження підтвердили, що примирення відбулося добровільно, без будь-якого впливу, наслідки закриття провадження у справі їм зрозумілі.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Вимогами п.1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено,що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.271 КК України, яке відноситься до кримінального проступку; стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у обвинуваченого під час вчинення правопорушення не було; раніше кримінальних правопорушень не вчиняв; потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 примирилися, обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі усунув заподіяну шкоду, що підтверджується заявою потерпілого в суді та письмовим клопотанням. Учасникам процесу зрозумілі наслідки закриття провадження у справі.

Таким чином судом встановлено усі умови та підстави, визначені ст.46 КК України, для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.271 КК України.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Докази судових витрат відсутні.

Керуючись п.1 ч.2 ст.284, ч.2 ст.286, ч.3 ст.288, п.2 ч.3 ст.314, ст.ст.369-372, 376, 392 КПК України, на підставі ст.ст.44, 46 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання потерпілого ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_9 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.271 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого ОСОБА_5 з потерпілим ОСОБА_4 .

Кримінальне провадження № 0000031 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 271 КК України, закрити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.02.2024, на речовий доказ залізний візок зеленого кольору чотирьохколесний з залізною ручкою.

Речовий доказ, залізний візок зеленого кольору чотирьохколесний з залізною ручкою, повернути власнику ПАТ «КВБЗ».

Речовий доказ, диск DVD-R з відеозаписом з камер системи відеоспостереження, зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000035.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1