Провадження № 1-кс/524/941/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2025 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судового засіданні клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000370 від 14.11.2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за № 0000370 від 14.11.2024 року.

На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 14.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом крадіжки, вчиненої у період воєнного стану.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 13.11.2024 до відділення поліції № 2 КРУП ГУ НП в Полтавській області надійшла письмова заява від ОСОБА_4 про те, що 09.09.2024 невідома особа в умовах воєнного стану здійснила крадіжку грошових коштів в сумі близько 7000 грн. з належного йому банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », чим спричинила останньому матеріального збитку на зазначену суму.

26.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді здійснено тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до банківського рахунку НОМЕР_2 , емітованого АТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », інформацію по якому, відповідно до вимог ухвали слідчого судді, відкопійовано та записано на оптичний диск.

У ході огляду оптичного диску та інформації, яка на ньому міститься, встановлено, що картковий рахунок НОМЕР_2 належний ОСОБА_5 , на який 09.09.2024 о 18:10:29 з карткового рахунку НОМЕР_3 зараховано грошові кошти у розмірі 7000 грн. В подальшому зазначені кошти витрачено шляхом операцій купівлі та зняття коштів в АДРЕСА_1 , а саме 09.09.2024 о 18:26:32 в сумі 6000 грн. При цьому, в ході огляду інформації щодо входів у мобільний банкінг вбачається, що в мобільний банкінг вхід та авторизація відбувалась за допомогою мобільного телефону НОМЕР_4 .

22.04.2025 протоколом огляду у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено та вилучено мобільний телефон ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_4 , у ході огляду мобільного телефону виявлено застосунки мобільного банкінгу.

Вказані речі на праві власності належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000370 та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Прокурор та власник майна до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. Прокурором подано заяву про розгляд клопотання без участі. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують його доводи, приходить до наступного.

Після проведення оглядів, речі які були виявлені та вилучені вважаються тимчасово вилученим майном, питання про яке повинно бути вирішено, в результаті його арешту або повернення.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, що вищевказані вилучені речі та предмети підшукані, виготовлені, пристосовані, а також використовувалися як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а також зберегли на собі його сліди, що має значення для кримінального провадження і підлягає доказуванню, а відповідно до ст. 84 КПК України є доказами.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Пунктом 7 частини 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Пунктом 1 ч. 2 статті 170 КПК визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, тобто внесене слідчим клопотання подане в строки та відповідає вимогам ст. 171 КПК України, додані до клопотання матеріали доводять наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення.

Прокурором зазначено, що вилучене майно, містить ознаки кримінально протиправних дій, визнані речовими доказами та відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, при цьому враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин, зважаючи на те, що слідством зібрані достатні докази про вчинення злочину, які доведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає, що з метою збереження речового доказу, необхідно накласти арешт на дане майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3,16, 84, 98, 131, 132, 167, 170-175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000370 від 14.11.2024 року, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено протоколом огляду від 22.04.2025 року за адресою: мобільний телефон ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку з метою збереження речових доказів.

Всі вищеперераховані речі залишити на зберігання в кімнаті збереження речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію ухвали направити прокурору та заінтересованим особам.

Негайне виконання даної ухвали покласти на прокурора.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1