Справа № 274/5684/25
Провадження №1-кп/0274/819/25
В И Р О К
09.09.2025 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия Івано-Франківської області, громадянина України, українець, освіта вища, ФОП, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
в с т а н о в и в :
12.06.2025 близько 21 год. 10 хв,. водій ОСОБА_6 , в задовільних умовах дорожнього руху керував технічно справним автомобілем марки «LЕХUS LХ450» р/н НОМЕР_1 , та рухався ним по вул. Житомирській у м. Бердичів зі сторони вул. Святої Покрови в напрямку до вул. Паризької Комуни.
Рухаючись у вказаний день, час та місці вказаним транспортним засобом, водій ОСОБА_6 в порушення вимог пунктів 8.7.3 ґ), 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України), проїжджаючи регульоване перехрестя вулиць Житомирська та Святослава Хороброго, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не зупинив транспортний засіб, перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) та світлофором, здійснив в`їзд на жовтий та червоний сигнал світлофора, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, в межі регульованого перехрестя вул. Житомирська та Святослава Хороброго в м. Бердичів, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, що розташовується поблизу будинку № 78а вул. Житомирська та позначений горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, внаслідок чого передньою частиною автомобіля «LЕХUS LХ450» р/н НОМЕР_1 , допустив наїзд на ОСОБА_8 , яка рухаючись на електросамокаті, перетинала проїзну частину вулиці Житомирська в межах регульованого пішохідного переходу справа наліво відносно напрямку руху транспортного засобу.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забій м`яких тканин, садна та рани на обличчі зліва, садна на лівій вушній раковині, синець на верхній повіці лівого ока, перелом лускової та орбітальної частини лобної кістки зліва; тупої травми живота: заочеревинна гематома зліва (гематома в проекції лівої нирки) садна в проекції лівого плечового суглобу, садна в проекції правого ліктьового суглобу, та садна в проекції передньої поверхні обох колінних суглобів, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Вказав, що, дійсно проявив неуважність, в результаті чого здійснив наїзд на потерпілу. Завдані збитки відшкодував в повному обсязі, щиро розкаюється у скоєному, публічно вибачився перед представником потерпілої.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються.
Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як необережній дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно положень статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Також згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання суд врахував необережну форму вини обвинуваченого, яка свідчить про те, що в будь-якому випадку, вчиняючи даний тяжкий злочин, не бажав настання тяжких наслідків. Також суд враховує пом`якшуючі обставини та дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілій, що є обставинами, які пом`якшують покарання, публічно попросив вибачення у законного представника потерпілої, яка не наполягала на суворості призначеного покарання та просила суд не позбавляти обвинуваченого волі та не позбавляти його права керування транспортними засобами.
На переконання суду, встановлені обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому обирає йому покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами, що є достатнім для запобігання нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.
Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати на проведення експертиз.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 394 КПК України, ст. ст. 75, 76 КК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, та відповідно до ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 8914 (вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень 00 коп. за проведення судових експертиз.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 03.07.2025 на автомобіль марки «LЕХUS LХ450» р/н НОМЕР_1 та електросамокат марки "KUGOO M3 65 PRO MAX", скасувати.
Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили, а саме:
- автомобіль марки «LЕХUS LХ450» р/н НОМЕР_1 - залишити власнику ОСОБА_6 ;
- електросамокат марки "KUGOO M3 65 PRO MAX" - повернути законному володільцю.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч.2 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1