Справа № 524/5162/25
Провадження № 1-кс/524/1036/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 року місто Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 000030, внесеному 04.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 000030, внесеному 04.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У обґрунтування клопотання зазначив, що 04.05.2025 надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що 04.05.2025 о 02:30, перебуваючи поблизу кафе «Стамбул» на вул. Перемоги, 32А у м. Кременчуці, отримала тілесні ушкодження.

04.05.2025 за цим фактом сектором дізнання Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000300 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

04.05.2025 о 05:40 дізнавачем СД Кременчуцького РУП ОСОБА_5 в ході огляду місця події поблизу буд. № 32А на вул. Перемоги в м. Кременчуці у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлений та вилучений предмет схожий на газовий балончик чорного кольору з написом «ШИП-4», який у присутності учасників слідчої дії поміщений до сейф-пакету НПУ «PSP 1193762» з описовою частиною, опечатаний та засвідчений підписами учасників слідчої дії.

Зважаючи, що відносно вилученого в ході огляду місця події предмета, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що він є доказом злочину, в установленому законом порядку визнаний речовим доказом, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та забезпечення його збереження, враховуючи, що вилучений предмет відповідає критеріям, зазначеним у ст. 167 КПК України, тому на підставі ст. 170 КПК України, необхідно накласти арешт для забезпечення проведення ряду необхідних слідчих дій та відповідних експертиз.

У судове засідання не з`явилися прокурор та власник/ володілець майна, повідомлені про дату, час, місце розгляду справи.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання із доданими матеріалами, враховуючи, що відомості про закінчення досудового розслідування та документи на підтвердження того, що прокурор раніше звертався із вказаним клопотання до слідчого судді, в матеріалах справи відсутні, дійшов висновку про таке.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ст. 100 КПК України на речові докази може бути накладений арешт в порядку, визначеному ст. ст. 170-174 КПК України. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

З матеріалів клопотання слідує, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2025 внесені відомості про кримінальне провадження № 000030за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Визначено орган досудового розслідування - підрозділ дізнання Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, дізнавачів, які здійснюють досудове розслідування та прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво.

Постановою дізнавача СД Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 05.05.2025 ОСОБА_7 вилучене майно визнане речовим доказом у цьому криімнальному провадженні, у межах якого прокурором ініційоване питання накладення арешту на це майно. При цьому вказуючи, що останнє відноситься до речових доказів у кримінальному провадженні, а тому накладення арешту на нього забезпечить можливість його збереження, встановлення істини в кримінальному провадженні. З вилученим речовим доказом в ході досудового розслідування необхідно провести експертні дослідження та слідчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів.

Ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 170 КПК України.

Із наданих суду матеріалів вбачається наявність достатніх підстав вважати, що майно вказане у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Таким чином, матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину.

Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника/ володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, що слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власником/ володільцем майна не надано та слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням зазначеного, клопотання підлягає задоволенню.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 107, 132, 170 173, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 000030, внесеному 04.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Накласти арешт на предмет зовні схожий на газовий балончик чорного кольору з написом «ШИП-4», власником/ володільцем якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , телефон НОМЕР_1 , із забороною користуватись, відчужувати, розпоряджатися ним.

Місцем зберігання предмета зовні схожого на газовий балончик чорного кольору з написом «ШИП-4» визначити камеру схову Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавські йобласті (м. Кременчук, вул. 29 Вересня, 6) після проведення відповідних експертних досліджень.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1