Справа № 683/336/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м.Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом не обирався, місце проживання зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ст.336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який Настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дії.

Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України. Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VІІІ від 12.10.2015 та відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022. затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією російської федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України від 28.10.2024 №724/2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №4024-ІХ від 29.10.2024, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 10.11.2024 строком на 90 діб до 08.02.2024.

У зв`язку з веденням в Україні воєнного стану, відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113 від 03.03.2022 року, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-Х11 від 21.10.1993 з 24.02.2024 оголошено загальну мобілізацію, в тому числі і на території Хмельницької області.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

У зв`язку з чим відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки зазначені в повістках.

20 листопада 2024 року, відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, згідно виданої 20 листопада 2024 року повістки для уточнення облікових даних, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому, ОСОБА_4 пройшов військово-лікарську комісію, за результатами проходження якої, відповідно до довідки №1389 від 20.11.2024 визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби.

Встановивши, відсутність обставин, передбачених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993, які надавали б ОСОБА_4 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, офіцером ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 20 листопада 2024 року, в приміщенні кабінету № ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 , на ім`я останнього видано повістку на відправку до військової частини НОМЕР_1 , роз`яснено її зміст та необхідність прибуття 21 листопада 2024 року о 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшого відправлення для проходження військової служби під час мобілізації, а також повідомлено про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації.

Водночас ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та придатним для проходження військової служби, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 , 20 листопада 2024 року відмовився отримувати повістку про, що складено акт про відмову в її отримані. Після чого, останньому додатково роз`яснено на необхідність його явки 21 листопада 2024 року на 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину.

Однак, ОСОБА_4 діючи умисно, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, усвідомлюючи протиправність своїх дій. передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу» «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердженого Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», 21 листопада 2024 року о 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , не прибув, тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В подальшому, 06 грудня 2024 року в приміщенні ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, що за адресою: Хмельницька область, м.Старокостянтинів, вул.Авіаторів,2, ОСОБА_4 повторно видано повістку на відправку його до військової частини НОМЕР_1 , роз`яснено її зміст та необхідність прибуття 07 грудня 2024 року о 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 з метою подальшого відправлення для проходження військової служби під час мобілізації. Окрім того ОСОБА_4 повторно додатково роз`яснено наслідки відмови від призову та проходження військової служби під час мобілізації.

Водночас, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 , 06 грудня 2024 року відмовився отримувати повістку про що складено акт про відмову в її отримані. Після чого останньому додатково наголошено на необхідність явки 07 грудня 2024 року на 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину.

Однак ОСОБА_4 діючи умисно, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу» «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», 07 грудня 2024 року о 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , не прибув, тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він відмовлявся отримувати повістки про призов по мобілізації та не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_5 за викликом для відправки до військової частини по мобілізації, через свої релігійні переконання. Так він є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні вже біля 15 років та з 2023 року він призначений на посаду священнослужителя, тому не може проходити військову службу, а згідний проходити альтернативну службу, про що він постійно заявляв усно та писав відповідні заяви у компетентні органи.

Разом, з тим, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні, інкримінованому йому кримінального правопорушення, повністю доведена, дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_6 офіцера ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в суді повідомив, що ввечері 20 листопада 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_3 , ним було складено повістку на ім`я військовозобов`язаного ОСОБА_4 на відправку до військової частини та роз`яснено необхідність прибуття наступного дня о 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_3 , для подальшого відправлення для проходження військової служби під час мобілізації. ОСОБА_4 було повідомлено про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, однак останній відмовився від отримання повістки про що було складено відповідний акт. Надалі ОСОБА_4 самовільно залишив територію Відділу та не з`явився у вказаний в повістці час, для подальшого відправлення для проходження військової служби під час мобілізації. Крім того, свідок показав, що після обіду 06.12.2024 в приміщенні ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області в м.Старокостянтинів він намагався вручити повістку ОСОБА_4 на відправку його до військової частини та роз`яснив її зміст та необхідність прибуття 07.12.2024 о 07 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_3 для відправлення до проходження військової служби, а також роз`яснив наслідки відмови від призову та проходження військової служби під час мобілізації, однак ОСОБА_4 відмовився отримувати повістку про що складено акт про відмову в її отримані.

Аналогічними показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - офіцерів ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо обставин події за участю ОСОБА_4 20 листопада 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_3 .

Показаннями свідка ОСОБА_9 офіцера поліції ВП №1 Хмельницького райуправління поліції ГУНП в Хмельницькій області, який в суді підтвердив, що в його присутності 06 грудня 2024 року в приміщенні відділу поліції в м.Старокостянтинові по вул.Авіаторів,2 офіцер ІНФОРМАЦІЯ_5 намагавсь вручити повістку ОСОБА_4 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_3 , для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину та роз`яснив про кримінальну відповідальність за відмову від отриманні повістки та неявки для призову по мобілізації, однак останній відмовився отримати повістку про що було складено відповідний акт.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_10 офіцера поліції ВП №1 Хмельницького райуправління поліції ГУНП в Хмельницькій області.

Даними повідомлення про кримінальне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 від 03.12.2024, згідно яких останній повідомив начальника першого відділу Хмельницького ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про те, що він виявив факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст.336 КК України у зв`язку з чим та відповідно до ст.214 КПК України просить прийняти за зареєструвати зазначене повідомлення.

Даними рапорту ст.інструктора ІНФОРМАЦІЯ_6 головного сержанта ЗС України ОСОБА_12 від 23.11.2024 №1/6323 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно яких останній повідомив про те, що військовозобов`язаний та придатний до військової служби ОСОБА_4 , отримавши бойову повістку та очікуючи відправку до навчального центру в/ч НОМЕР_1 , без відомо покинув територію та не з`явився на відправку на дату та час вказані в повістці.

Даними військовим квитка ОСОБА_4 . Серія АВ №930334, виданого ІНФОРМАЦІЯ_7 20.11.2024, згідно яких військовозобов`язаний ОСОБА_4 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_8 визнаний придатним до військової служби і останнього 20.11.2024 взято на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Даними картки обстеження та медогляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 від 20.11.2024, згідно яких останній за станом здоров`я придатний до військової служби.

Даними довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.11.2024, згідно яких військовозобов`язаний ОСОБА_4 за станом здоров`я придатний до військової служби.

Даними повістки №1587 від 20.11.2024 про зобов`язання ОСОБА_4 з`явитись о 14 год. 00 хв. 20.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_3 для уточнення облікових даних.

Даними повістки на ім`я військовозобов`язаного ОСОБА_4 від 20.11.2024 - час 22 год. 00 хв. про зобов`язання з`явитись о 07 год. 00 хв. 21.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_3 для відправлення до команди НОМЕР_1 .

Даними акту про відмову ОСОБА_4 від отримання повістки від 20.11.2024 №1/6258, з яких вбачається, що останній 20.11.2024 о 22 год. 10 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_3 відмовився отримувати повістку про відправку до військової частини НОМЕР_1 на 21.11.2024 о 07 год. 00 хв. Причина відмови проходити військову службу по мобілізації - з релігійних причин, а також ОСОБА_4 доведено зміст повістки та вимоги законодавства України щодо відповідальності за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Даними акту про відмову ОСОБА_4 від підписання документів від 20.11.2024 №1/6259, з яких вбачається, що останній 20.11.2024 о 22 год. 15 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_3 відмовився підписувати військово-облікові документи. Причина відмови проходити військову службу по мобілізації - з релігійних причин.

Даними повістки на ім`я військовозобов`язаного ОСОБА_4 від 06.12.2024 - час 13 год. 10 хв. про зобов`язання з`явитись о 07 год. 00 хв. 07.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_3 для відправлення до команди НОМЕР_1 .

Даними акту про відмову ОСОБА_4 від отримання повістки від 06.12.2024 №1/6547, з яких вбачається, що останній 06.12.2024 о 13 год. 10 хв. в АДРЕСА_4 відмовився отримувати оповістку про відправку до військової частини НОМЕР_1 на 07.12.2024 о 07 год. 00 хв. Причина відмови проходити військову службу по мобілізації - з релігійних причин, а також ОСОБА_4 доведено зміст повістки та вимоги законодавства України щодо відповідальності за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Даними поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані і відправленні №1/6260 від 20.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 у складі команди № НОМЕР_1 , згідно яких вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 не прибув для відправки.

Переглянутими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудного портативного відеореєстратора поліцейського ВП №1 Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області, з яких вбачається, що ОСОБА_4 06.12.2024 відмовився отримати від офіцера ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 бойову повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_3 для відправки до в/ч НОМЕР_1 на 07.12.2024 о 07 год. 00 хв. та про що було складено відповідний акт.

Даними повідомлення директора КНП «Красилівська багатопрофільна лікарня» №2598 від 12.12.2024, згідно яких ОСОБА_4 з 04.12.2024 по 12.12.2024 до медзакладу за меддопомогою не звертався, на лікуванні не перебував.

Речовими доказами: оригіналами документів - поіменним списком №1/6260 від 20.11.2024; військовим квитком серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 ; обліково-послужною карткою серії НОМЕР_2 ; карткою обстеження та медичного огляду на ім`я ОСОБА_4 ; довідкою №1389 ВЛК солдата ОСОБА_4 від 20.11.2024; актом про відмову від отримання повістки від 20.11.2024 №1/6258; актом про відмову від підписання документа від 20.11.2024 №1/6259; актом про відмову від підписання документа від 06.12.2024 №1/6547; копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_4 ; повісткою на ім`я ОСОБА_4 ; розпискою ВОС 797241А від 20.11.2024; розпискою ВОС 797241А від 06.12.2024; рапортом від 21.11.2024 про покидання території без відома та наказу; DVD-R диск із відеозаписом двох відеофайлів з назвою «000000__0004» та « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили виправдати обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в його діянні відсутній склад, інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст.336 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 посилавсь на те, що він за своїми релігійними переконаннями є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні вже біля 15 років та з 2023 року він призначений на посаду священнослужителя.

На підтвердження зазначених обставин обвинуваченим ОСОБА_4 надано довідку «Релігійного Центру Свідків Єгови» №19158 від 27.12.2024; копії його заяв до ІНФОРМАЦІЯ_3 та голови Красилівської РДА від 23.12.2024 з проханням про заміну виконання військового обов`язку цивільною невійськовою службою; роздруківку з офіційного сайту Свідків Єгови JW.ORG щодо віровчення та релігійних поглядів Свідків Єгови, що містить інформацію щодо відношення Свідків Єгови до військової служби; копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 23.06.2015 у справі №5-1583км15; копії рішень Європейського суду з прав людини у справі «Баятян проти Вірменії» від 07.07.2011 (заява №23459/03), у справі «Адян та інші проти Вірменії» від 12.10.2017 (заява №75604/11), у справі «Мушфіг Мамедов та інші проти Азербайджану» від 17.10.2019 (заява №14604/08), у справі «Феті Демірташ проти Туреччини» від 17.01.2012 (заява № 5260/07); копію рішення Комітету ООН по правах людини від 29.03.2012 (ССРЯ/С/104/0/1853-1854/2008) у справі «Атасой проти Туреччини».

Також, показання обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу причин його відмови від проходження військової служби за своїми релігійними переконаннями в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_13 - дружина обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_14 - священнослужитель Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні.

Однак, суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, надані обвинуваченим докази, показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , як на обставини, що виправдовують обвинуваченого ОСОБА_4 , у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, з вищенаведених підстав.

Так, в суді встановлено та підтверджено, вищевикладеними доказами, що громадянин України ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 і за станом свого здоров`я придатним до проходження військової служби, без поважних причин, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відмовившись отримувати бойові повістки 20.11.2024 та 06.12.2024 та не з`явившись 21.11.2024 і 07.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на відправку до в/ч НОМЕР_1 для проходження військової служби по мобілізації.

Натомість щодо посилання обвинуваченого та його захисника на положення ч.4 ст.35 Конституції України, яким зазначено, що ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою, то суд зазначає наступне.

Так, в Україні запроваджено альтернативу військовій службі у мирний час і громадяни України можуть безперешкодно нею скористатися. Проте у воєнний час, під час мобілізації і оборонної війни обов`язок захисту України, яка зазнала збройного нападу з боку рф, покладається на всіх громадян України незалежно від їхнього віросповідання, відповідно до положень ст.17 Конституції України, якими передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, а захист України, її незалежності та територіальної цілісності України, відповідно до ст.65 Конституції України є обов`язком громадян України.

Строкова військова служба та військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період це два самостійні види військової служби і альтернативна служба запроваджується замість проходження саме строкової військової служби, тобто заміна військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на альтернативну (невійськову) службу, цим Законом не встановлена.

Сам призов за мобілізацією може зумовлювати виконання військового обов`язку не лише безпосередньо у бойовій обстановці, але може бути пов`язаний з іншими видами несення цієї служби - проведення технічного ремонту військової техніки та озброєння, забезпечення побутово-санітарних та медичних потреб військовослужбовців, залучення до будівельно-оборонних робіт.

Натомість твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він як Свідок Єгови за своїм віросповідуванням взагалі не може нести військову службу під час мобілізації, оскільки змушений буде приймати військову присягу, що покладає на нього обов`язок захищати Україну, її суверенітет та територіальну цілісність, носити військовий однострій, зброю, отримувати грошове утримання від МО України, суд оцінює як категоричну відмову від виконання обов`язку по захисту України при тих обставинах, що Україна веде оборонну війну, зазнавши нападу з боку рф, яка є значно більшою за площею і кількістю населення і існування самої держави є під загрозою, тому кожен громадянин України повинен усвідомлювати необхідність пошуку балансу між потребами держави і інтересами самого громадянина, а ситуація мобілізації для боротьби проти зовнішнього агресора є такою особливою загрозою, яка дає підстави для держави очікувати від військовозобов`язаних громадян України прийняття певних обмежень.

Також, слід зазначити, що суд не вдається до аналізу рішень ЄСПЛ, на які посилається обвинувачений та його захисник, в контексті відмови від військової служби через релігійні переконання, оскільки жодне з рішень цього Суду не стосувалося оцінки дій держави і громадянина в контексті такої масштабної війни, яка ведеться проти України з урахуванням ресурсів обох держав, характеру нападів, кількості обстрілів, кількості порушень норм міжнародного гуманітарного права та кількості вчинюваних державою-агресором рф воєнних злочинів проти військовослужбовців ЗС України та цивільного населення України.

Тому під час мобілізації військовозобов`язаних можливість проходження альтернативної служби виключається, оскільки сама по собі мобілізація має на меті не лише несення військової служби, а захист Батьківщини від військового вторгнення іншої держави і перебування держави у правовому режимі воєнного стану є безумовною необхідністю виконання військового обов`язку усіма громадянами України, в тому числі й Свідками Єгови.

Повномасштабний військовий напад рф на Україниу, а отже самооборона проти такої агресії, що триває з 24 лютого 2022 року четвертий рік, є тим винятковим випадком, що виправдовує певні пропорційні обмеження для можливості відмови від військової служби з релігійних мотивів, та не може вважатись порушенням ст.9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки саме існування України поставлено під загрозу внаслідок військового нападу рф.

Таким чином, оцінюючи, досліджений в судовому засіданні кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, доведена, кваліфікація його діяння за ст.336 КК України - правильна.

Відповідно до ст.66 та ст.67 КК України обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання ОСОБА_4 не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до положень ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості, вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, тому суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ст.336 КК України, необхідне й достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів у виді позбавлення волі з реальним відбуванням покарання.

Крім того, з метою забезпечення виконання вироку обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Питання речових доказів слід вирішити згідно ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 373 - 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ст.336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Обрати ОСОБА_4 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати місце проживання АДРЕСА_2 за винятком необхідності отримати медичну допомогу, необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного або воєнного характеру, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вирок в частині обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після його проголошення.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Початком строку відбування покарання рахувати день звернення вироку до виконання.

Речові докази: оригінали документів - поіменний списк №1/6260 від 20.11.2024; військовий квиток серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 ; обліково-послужну картку серії НОМЕР_2 ; картку обстеження та медичного огляду на ім`я ОСОБА_4 ; довідку №1389 ВЛК солдата ОСОБА_4 від 20.11.2024; акт про відмову від отримання повістки від 20.11.2024 № 1/6258; акт про відмову від підписання документа від 20.11.2024 №1/6259; акт про відмову від підписання документа від 06.12.2024 №1/6547; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_4 ; повістку на ім`я ОСОБА_4 ; розписку ВОС 797241А від 20.11.2024; розписку ВОС 797241А від 06.12.2024; рапорт від 21.11.2024 про покидання території без відома та наказу; DVD-R диск із відеозаписом двох відеофайлів з назвою «000000__0004» та « ІНФОРМАЦІЯ_9 », що зберігаються при матеріалах кримінального провадження - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішенням судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно вручити копію вироку після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1