Справа № 308/5444/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , подане у кримінальному провадженні № 0000062, відомості про яке внесені в ЄРДР від 11.04.2025,

про обрання щодо громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Комишани Херсонської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 російською федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, чим самим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє на даний час. У зв`язку із веденням агресивної війни з боку російської федерації проти України, 01.03.2022 її армією захоплено м. Херсон. На підтвердження контролю над містом, 03.03.2022, після захоплення міста, окупаційні війська рф захопили приміщення Херсонської ОДА. 25.04.2022, в приміщення Херсонської міської ради за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, 37, увійшли озброєні військовослужбовці рф, які попередили керівництво та працівників Херсонської міської ради, що управління місцевою адміністрацією переходить під керівництво російської федерації. В той же час окупаційною владою на тимчасово окупованій території Херсонської області створено систему незаконних органів державної влади, в тому числі правоохоронних. Зокрема, у тимчасово окупованому м. Херсон окупаційною адміністрацією на базі державної установи "Північна виправна колонія (№ 90)" (, м. Херсон, вул. Некрасова, 234) створено незаконний орган з питань виконання покарань "Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области" (далі "УСИН по Херсонской области"), зареєстрований як юридична особа рф, який розпочав функціонувати з 07.05.2022 та об`єднав у собі всі установи виконання покарань, які знаходились на тимчасово окупованій території. Починаючи з 06 липня 2022 року прийнято на службу громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обійняв посаду «младшего инспектора 2 категории отдела охраны учреждения ИК «Северная исправительная колония (№90)» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» із присвоєнням спеціального звання рядовий внутрішньої служби. Поряд з цим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", до правоохоронних органів, серед інших, належать органи і установи виконання покарань, а також інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. З урахуванням наведеної норми закону можна зробити висновок про те, що незаконно створене "УСИН по Херсонской области" є незаконним правоохоронним органом, створеним на тимчасово окупованій території. Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являючись громадянином України, діючи умисно, всупереч вимогам діючого законодавства, достовірно знаючи про збройну агресією рф проти України як обставину, яка є загальновідомим фактом, а також достеменно знаючи про факт захоплення частини Херсонської області, в т.ч. м. Херсон, збройними формуваннями рф, у липні 2022 року, з метою переслідування своїх особистих інтересів, підтримуючи воєнну агресію та окупаційну політику рф на території України, в порушення вимог Конституції та законів України, добровільно зайняв посаду «младшего инспектора 2 категории отдела охраны учреждения ИК «Северная исправительная колония (№90)» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области», створеного представниками держави-агресора на території м. Херсон, тобто зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території. Одночасно з цим, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, 06 липня 2022 року приступив до виконання своїх службових обов`язків у незаконному органі "УСИН по Херсонской области". Перебуваючи на посаді «младшего инспектора 2 категории отдела охраны учреждения ИК «Северная исправительная колония (№90)» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области», ОСОБА_6 здійснював контроль за дотриманням режиму утримування ув`язнених на території установи. Протягом жовтня 2022 року, перед звільненням м. Херсон Збройними силами України, російська окупаційна адміністрація змінила дислокацію "УСИН по Херсонской области" та перемістила його вглиб тимчасово окупованої території Херсонської області. У зв`язку з чим ОСОБА_6 у жовтні 2022 року виїхав із м. Херсон за місцем нової дислокації незаконного органу "УСИН по Херсонской области" (м. Генічеськ, Херсонської області), де продовжив виконувати свої службові обов`язки.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

В клопотанні вказано, що 14 квітня 2025 року, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території Херсонської області та неявкою без поважних причин на виклик слідчого, останнього оголошено в розшук, який доручено 2 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Закарпатській області.

В клопотанні зазначено про наявність ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинення іншого кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні тощо.

Враховуючи вищевказане, а також те, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, визначеному ч. 6 ст. 176 КПК України, з огляду на положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, за яким слідчий суддя/суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого серед іншого ст. 111-1 КК України, слідчий в клопотанні просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного залишив вирішення питання на розсуд суду.

Клопотання розглянуто у відповідності до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України за відсутності підозрюваного, оскільки прокурором доведено, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР стверджується, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062, відомості про яке внесені 11.04.2025 в ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Разом із тим, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

11.03.2025 слідчим за погодженням з прокурором складено письмове повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення громадянину України ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 135, 276-278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

11.03.2025 у офіційному державному друкованому виданні «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора розміщено повістки про виклик ОСОБА_6 в слідчий відділ УСБУ в Закарпатській області для участі в слідчих (розшукових) та процесуальних діях на 14.03.2025, 15.03.2025 та 17.03.2025

Однак, за твердженням слідчого, в призначені дні та час підозрюваний ОСОБА_6 не з`явився на виклик слідчого та не повідомив про причини неявки.

Враховуючи наведене, положення ст. ст. 135, 276-279, 297-5 КПК України, ОСОБА_6 набув статус підозрюваного у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення права на захист ОСОБА_6 , постановою слідчого від 11.03.2025 для здійснення захисту останнього був залучений захисник із Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, якому цього ж дня було вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

Статтями 281 та 335 КПК України передбачено, що якщо під час досудового розслідування чи судового розгляду місцезнаходження підозрюваного чи обвинуваченого невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора чи суду, за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор чи суд оголошує його розшук. Про оголошення розшуку виноситься відповідна постанова чи ухвала.

14 квітня 2025 року, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території Херсонської області та неявкою без поважних причин на виклик слідчого, останнього оголошено в розшук за постановою слідчого, виконання якого доручено 2 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Закарпатській області.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Згідно із ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

КПК України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, слідчим до клопотання додано ряд доказів, зокрема така підтверджується

рапортом про виявлений злочин від 13.06.2023 з додатними матеріалами;

протоколом огляду російського інтернет-ресурсу юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців;

відповідями на доручення з оперативного підрозділу УСБУ в Закарпатській області;

відповідями на доручення з Херсонського управління ДВБ НП України;

протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 01.05.2024;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.12.2024;

протоколом пред`явлення ОСОБА_8 для впізнання за фотознімками від 04.12.2024;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.02.2025;

протоколом пред`явлення ОСОБА_9 для впізнання за фотознімками від 22.02.2025;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.02.2025;

протоколом пред`явлення ОСОБА_10 для впізнання за фотознімками від 14.02.2025;

штатним розписом працівників незаконного "УСИН по Херсонской области";

Список молодшого і рядового складу в незаконному "УСИН по Херсонской области";

Список особового складу в незаконному "УСИН по Херсонской области"

тощо.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. При цьому зазначені у розглядуваному клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, отже за переконанням слідчого судді ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому.

Разом з тим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному зазначений слідчим в клопотанні та заявлений прокурором в судовому засіданні ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду знайшов своє підтвердження з огляду на те, що наразі підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, на виклик органу досудового розслідування неодноразово не з`являвся, не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, наразі оголошений у розшук.

Більш того тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, а також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється (прим. санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої) свідчить про високу ймовірність реалізації підозрюваним означеного ризику.

Наявність заявленого стороною обвинувачення ризику продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_6 підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що підозрюваний. постійно проживає на тимчасово окупованій території України - в Херсонській області, на території якої постійно перебувають збройні сили російської федерації та створена окупаційна влада, з якими останній співпрацює та заручився підтримкою окупаційної влади рф.

Окрім цього, наразі ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину проти основ Національної безпеки України, вчиненого в умовах воєнного стану, активно продовжує співпрацювати з окупаційною владою рф та збройними силами держави-агресора, що свідчить про можливість підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення щодо якого йому повідомлено про підозру.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Таким чином обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України, оголошення його в розшук, свідчить про підставність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Окрім цього, на думку слідчого судді, застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваного від суспільства, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків й забезпечення належної процесуальної поведінки такого.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 4 ст. 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Тож, враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, останній перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя не визначає розмір застави, як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193-194, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Обрати в кримінальному провадженні № 0000062 від 11.04.2025 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання ОСОБА_6 і не пізніш як через 48 (сорок вісім) годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути за його участі питання про застосування обраного підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановити ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_4 та прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1