Дата документу 29.04.2025 Справа № 336/5596/15-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/5596/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/327/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, маючого середньо спеціальну освіту, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 9 червня 2025 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заступник начальника СВ ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за наступних обставин.

12 серпня 2015 року приблизно о 2 год. 20 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля буд. №149 по вул. Чарівній у м. Запоріжжі, з корисливих мотивів, здійснив напад з метою заволодіння чужого майна, погрожуючи застосуванням насильства, заволодів майном ОСОБА_10 , який на той час слідував біля вищевказаного будинку.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , дочекавшись того моменту, коли ОСОБА_11 зайшов за супермаркет «АТБ», який розташований по вул. Чарівна, 145-Б в м. Запоріжжя, та знаходячись біля будинку №149 по вул. Чарівній в м. Запоріжжя, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення здійснив напад погрожуючи застосуванням насильства щодо ОСОБА_11 , в ході якого дістав предмет зовні схожий на ніж та погрожуючи ним заволодів велосипедом марки «Sysle wolf» та мобільним телефоном марки «Nokia 2630» в пластиковому корпусі сіро-чорного кольору ІМЕІ № НОМЕР_1 . Тим самим ОСОБА_7 заволодів вказаним майном, яке належить ОСОБА_10 .

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 зник та розпорядитися викраденим майном не встиг, так як був затриманий співробітниками поліції біля будинку №151 по вул. Чарівній в м. Запоріжжі.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду не завдано.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в нападі з метою заволодіння чужого майна, з погрозою застосування насильства (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

12 серпня 2015 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003391 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України (а.с. 7).

12 серпня 2015 року ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 , анкетними даними якими представився ОСОБА_7 ) затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 20-21).

12 серпня 2015 року ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 , анкетними даними якими представився ОСОБА_7 ) повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України (а.с. 22-24).

Постановою від 4 березня 2025 року змінено анкетні дані підозрюваного з ОСОБА_12 на анкетні дані ОСОБА_7 (а.с. 38-39).

11 квітня 2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 70-72).

12 квітня 2025 року підозрюваному ОСОБА_7 вручено складене 4 березня 2025 року повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України (а.с. 83-86).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування своєї скарги вказує, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, до моменту фактичного затримання ОСОБА_7 вже перевищував встановлений законодавством двомісячний строк, який в порядку, передбаченому КПК України не продовжувався.

Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена поза межами строку досудового розслідування.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав подану апеляційну скаргу та вказав, що строк досудового розслідування закінчився ще в 2015 році, оскільки 15 серпня 2015 року складено повідомлення про підозру, а 12 жовтня 2015 року підозрюваного оголошено у розшук.

У судовому засіданні апеляційного суду, яке відбулось 28 квітня 2025 року, підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Колегія суддів вважає, що надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо причетності ОСОБА_7 до подій вищевказаного кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, ризик полягає не в настанні певних негативних для кримінального провадження обставин, а в можливості підозрюваного чи обвинуваченого вчинити спроби на досягнення такого результату. Тому суд має оцінювати існування такої можливості саме на теоретичному рівні відповідно до наявних в провадженні відомостей, передбачених в статті 178 КПК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, у зв`язку із чим, ураховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Серед іншого, на користь ризику переховування вказує процесуальна поведінка підозрюваного після вчинення злочину. Так, як встановлено органом досудового розслідування, після вчинення злочину, ОСОБА_7 представився не власними анкетними даними, а саме - ОСОБА_12 , внаслідок чого, відносно ОСОБА_12 складено повідомлення про підозру.

Крім того, із матеріалів клопотання випливає, що будучі з 15 серпня 2015 року обізнаним ОСОБА_7 про наявність відносно нього кримінального провадження, оскільки всі процесуальні дії, що вчинялися органом досудового розслідування фактично проводились безпосередньо з ОСОБА_7 , він проявив неналежну процесуальну поведінку, внаслідок чого, 11 вересня 2015 року, 12 жовтня 2015 року та 4 березня 2025 року був оголошений у розшук.

Отже, із наведеного, у сукупності убачається, що ОСОБА_7 з моменту вчинення злочину продемонстрував поведінку, яка свідчить про намір переховуватися від органу досудового розслідування для уникнення кримінальної відповідальності.

Серед іншого, колегією суддів не здобуто і відомостей про міцні соціальні зв`язки підозрюваного за місцем його постійного проживання, які б були для нього стримуючим фактором від переховування.

Крім того, на переконання колегії суддів і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також існує та обумовлюється тим, що підозрюваний неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, після повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_7 неодноразово був засуджений в інших кримінальних провадженнях, неодноразово звільнявся з місць позбавлення волі, не працює, суспільно-корисливою працею не займається.

Отже, із зазначеного випливає, що підозрюваний ОСОБА_7 , будучі раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти інші злочини, що свідчить про його схильність до вчинення аналогічних злочинів та відповідно вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовані та підтверджені.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу без дотримання вимог кримінального процесуального законодавства України.

На переконання колегії суддів, доводи сторони захисту щодо неврахування строків досудового розслідування частково знайшли своє підтвердження.

Так, згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Статтею 219 КПК України передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Із ч. 5 ст. 219 КПК України убачається, що строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Так, з матеріалів кримінального провадження №0003391, які були витребувані на запит апеляційного суду випливає, що підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 - анкетні дані, якими представився ОСОБА_7 ) затримано 12 серпня 2015 року о 03 год. 15 хв. в порядку ст. 208 КПК України, та того ж дня останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Крім того, із матеріалів провадження слідує, що постановою від 11 вересня 2015 року ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 - анкетні дані, якими представився ОСОБА_7 ) було оголошено у розшук, кримінальне провадження зупинено.

Постановою від 12 жовтня 2015 року дане кримінальне провадження відновлено і того ж дня постановою від 12 жовтня 2015 року ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 - анкетні дані, якими представився ОСОБА_7 ) було оголошено у розшук, а кримінальне провадження зупинено.

Також, із матеріалів клопотання та кримінального провадження убачається, що 4 березня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Постановою від 4 березня 2025 року вказане кримінальне провадження відновлено.

Постановою від 4 березня 2025 року ОСОБА_7 оголошений у розшук, кримінальне провадження зупинено.

Постановою від 11 квітня 2025 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відновлено.

Отже, слідчим суддею не було враховано того, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали (12 квітня 2025 року) строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні вже складав 35 днів.

Так, при обчисленні строку досудового розслідування, слідчим суддею не враховано, що початком строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є день затримання ОСОБА_7 та повідомлення останньому про підозру, тобто - 12 серпня 2015 року по день зупинення кримінального провадження - 11 вересня 2015 року. Після чого, 12 жовтня 2015 року, 4 березня 2025 року та 11 квітня 2025 року кримінальне провадження відновлялось та зупинялось тими ж днями, у зв`язку із розшуком ОСОБА_7 .

Виходячи з наведеного, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003391, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 серпня 2015 року спливає 7 травня 2025 року, у зв`язку з чим, встановлюючи до 9 червня 2025 року строк дії запобіжного заходу, слідчий суддя вийшов за межі строку досудового розслідування.

При цьому, відомості, які б вказували на продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, в матеріалах за клопотанням про застосування запобіжного заходу відсутні та учасниками судового розгляду не надані.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - зміні в частині строку, на який застосовано запобіжний захід.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2025 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 9 червня 2025 року включно, змінити в частині строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу та вважати, що до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 7 травня 2025 року включно.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4