УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2025 Справа №607/14198/25 Провадження №1-кс/607/3939/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суходіл, Гусятинського району, Тернопільської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та фактично проживає в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, молодшого сержанта військової служби по мобілізації, старшого водія взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , має на утриманні одну неповнолітню дочку 2009 р.н., раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження за № 000577від 06.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави щодо підозрюваногоОСОБА_4 , строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, також існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України,тому для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала вказане клопотання, з мотивів у ньому наведених.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що копія клопотання йому вручена, суть підозри йому зрозуміла, вину визнає, щодо задоволення клопотання заперечив та просив застосувати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний з обмеження волі, оскільки він є військовослужбовцем, на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні, протягом 2-3 тижнів, та планується проведення оперативних втручань, має на утриманні неповнолітню дитину з інвалідністю та дружину, особу з інвалідністю.

Захисник адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечив, зсилаючись на необґрунтованість підозри та недоведення прокурором наявності ризиків та подав письмові заперечення. Натомість просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки підозрюваний раніше не судимий, визнає вину, позитивно характеризується, не має наміру ухилятись від слідства та суду, має на утриманні неповнолітню дитину з інвалідністю, на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчий суддя установив, що СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 000577від 06.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України.

Правоохоронними органами ставиться у провину підозрюваному ОСОБА_4 те, що Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 липня 2025 року близько 22 год, 45 хв., водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Peugeot Partner» р.н. НОМЕР_2 , рухався автомобільною дорогою М-19 «Доманове- Ковель-Чернівці-Тереблече», у напрямку м. Заліщики, Чортківського району, Тернопільської області.

Рухаючись в межах с, Ягільниця, Чортківського району, Тернопільської області вказаної автодороги М-19, водій ОСОБА_4 не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів; 1.5 ч.І, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі Правил дорожнього руху або ГІДР).

Під час руху у зазначеному напрямку прямою ділянкою автодороги, водій ОСОБА_7 , не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, внаслідок чого допустив зміну напрямку руху керованого автомобіля «Peugeot Partner» р.н. НОМЕР_3 , ліворуч та подальший його виїзд на зустрічну смугу руху, при цьому він не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги пунктів: 1.10 (в частині визначення поняття «маневрування (маневр)», і належне виконання його вимог), 10.1 Правил дорожнього руху.

«У вказаний час назустріч автомобілю «Peugeot Partner» р.н. НОМЕР_2 рухався автомобіль «Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_8 , який постійно рухався в межах своєї смуги руху автодорогою М-19 до м. Чортків, Чортківського району, Тернопільської області.

Після виїзду на зустрічну смугу водій ОСОБА_9 не забезпечивши безпеку дорожнього руху та порушуючи вимоги п. 11.3 ПДР, не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю «Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_4 , як наслідок допустив зіткнення в межах смуги руху до м. Чортків, передньої частини керованого автомобіля «Peugeot Partner» р.н. НОМЕР_2 з передньою частиною автомобіля «Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_4 .

У результаті даного зіткнення транспортних засобів водій автомобіля «Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_8 від отриманих травм загинув.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів: 1.5 ч.І, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «маневрування (маневр)», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо- транспортної пригоди та спричинення загибелі потерпілого ОСОБА_8

06.07.2025 о 05:37 год. ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та який 06.07.2025 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Таким чином, дослідивши обставини вчинення зазначених кримінальних правопорушень, не вирішуючи питання про доведеність вини, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вказане підтверджується доказами, а саме: протоколом огляду місцевості від 06.07.2025 з додатками, яким зафіксовано кінцеве розташування транспортних засобів, відображення слідів юзу автомобіля «Peugeot Partner» р.н. НОМЕР_2 , осип частин автомобілів та пошкодження дорожнього покриття, що розташоване на смузі руху автомобіля «Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_4 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; допитом свідка ОСОБА_10 ; допитом свідка ОСОБА_11 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Санкцією ч.2 ст.286 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років,з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1.ч.1 ст. 177 КПК України). Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 . На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_12 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, відмовився від надання будь-яких показань, що вказує на те, що останній не сприяє досудовому розслідуванню та встановленню істини у даному кримінальному провадженні та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом незаконного впливу на свідків, дані яких йому відомі із матеріалів кримінального провадження, а тому, шляхом погрози чи вмовляння він може схиляти їх до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та у подальшому судового розгляду.Оскільки, на даний час органом досудового розслідування, ще встановлюються інші очевидці вчинення даного кримінального правопорушення та особи яким відомі обставини даного злочину, на яких також підозрюваний ймовірно може чинити тиск.Беручи до уваги те, що покази даних свідків є важливим доказом в рамках даного кримінального провадження, відмова їх від надання показань в суді або зміна раніше наданих показань, може суттєво ускладнити доказування вини ОСОБА_4 .

Слідчий у клопотанні вказує, що наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж взяття під варту, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки підозрюваного і виконання ним своїх обов`язків.

Так, щодо вирішення питання можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступних міркувань.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні із триманням під вартою є: 1) домашній арешт; 2) особисте зобов`язання; 3) особиста порука; 4) застава.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будьякій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

При обранні запобіжного заходу враховуються всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Частиною 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відтак, враховуючи, що прокурором доведено існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також з огляду на існування можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж у вигляді тримання під вартою, на підставі ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання.

Зважаючи на викладені обставини, слідчий суддя бере до уваги дані про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, позитивно характеризується, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, перебування на утриманні дитини та дружини з інвалідністю, на підставі чого приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

На думку слідчого судді запобігти існуючому ризику можливо шляхом застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, є співрозмірним існуючим ризикам, відповідає його особі, та тяжкості кримінальних правопорушень, буде необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить вимогам ст. ст. 178, 179 КПК України.

За таких обставин клопотання сторони обвинувачення підлягає до часткового задоволення, а клопотання сторони захисту - до задоволення.

Керуючись ст.ст.177, 178, 179, 183, 193, 194 - 196, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: - прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, чи інші документи, які дають право на виїзд з України.

Повідомити підозрюваному ОСОБА_4 письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що у разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії ухвали та покладених на підозрюваного обов`язків до 23 год. 59 хв. 06 вересня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1