ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1-368/11Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/316/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

за участі засудженого ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/316/25 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 6 серпня 2025 року про повернення клопотання засудженого ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність з вимогами закону, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою повернуто клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього давності виконання обвинувального вироку та звільнення його від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу місцевого суду скасувати та винести нове рішення (вирок) за ст. 93 КК України (1960 року) та у відповідності до ст. 48 КК України звільнити його за спливом термінів давності, оскільки він відбув 23 роки незаконно призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі та закрити справу на підставі ст.284 КПК України.

Мотивує тим, що суд не врахував обставини, пов`язані із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вказує, що з моменту вчинення ним злочину, передбаченого ст. 93 КК України (у редакції 1960 року), сплинуло понад 15 років, що значно перевищує граничний 10-річний строк давності, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 48 КК 1960 року (або ст. 49 чинного КК України), який не переривався та не зупинявся, що виключає можливість призначення йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

На думку апелянта, суд повинен був замінити йому покарання у виді довічного позбавлення на строкове покарання у виді позбавлення волі або закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали подану скаргу з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги засудженого є неспроможними.

Вироком Печерського районного суду м.Києва від 29.01.2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.365,ч.3 ст.364 КК України, ч.3 ст.166 та п.п. «в», «і» ст.93 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 обчислено з 21.07.2009 року, зараховано в строк покарання строк перебування під вартою з 22.10.2003 року по 5.11.2003 року.

Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 06.01.2016 року вирок змінено, уточнено, що ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.365 КК України 2001 року в редакції від 5 квітня 2001 року, за ч. 3 ст. 364 КК України 2001 року в редакції від 15.04.2008 року, за ч.3 ст.166 КК України 1960 року в редакції статті від 11 липня 1995 року, за п.п.»в», «і» ст.93 КК України 1960 року в редакції статті від 22.02.2000 року, перекваліфіковано дії ОСОБА_6 з ч.3 ст.364 К України 2001 року на ч.2 ст.357 КК України 2001 року та звільнено його від призначеного за цією статтею покарання зв`язку із закінченням строків давності, в решті вирок залишено без змін.

Місцем відбування покарання засудженому ОСОБА_6 визначено Чортківську установу виконання покарань управління Державної пенітерціальної служби України в Тернопільській області № 26 у секторі максимального рівня безпеки.

Приймаючи рішення про повернення клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього давності виконання обвинувального вироку та звільнення від відбування покарання, місцевий суд виходив з того що Чортківським районним судом у порядку виконання вироку було розглянуто клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 про приведення вироку Печерського районного суду міста Києва від 29.01.2013 року у відповідність до чинного законодавства у зв`язку з закінчення строків давності притягнення його кримінальної відповідальності та шляхом заміни довічного позбавлення волі на строкове позбавлення волі було відмовлено.

Порядок кримінального провадження, визначений законодавцем у ст. 1 КПК України, згідно якого на території України порядок кримінального провадження визначається Коституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, кримінальним процесуальним законом та іншими законами України.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч.1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження, як верховенство права, законність та диспозитивність, згідно яких кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час кримінального провадження суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших законодавчих актів.

Закони та інші нормативно правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати Кримінальному процесуальному кодексу України.

При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить Кримінальному процесуальному кодексу України. У разі, якщо норми Кримінального процесуального кодексу України суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення Кримінального процесуального кодексу України регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя , що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 ( в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 ( у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

З положень ст. 539 КПК України вбачається, що законом визначено суд, який має повноваження розглядати такі клопотання.

На стадії виконання судового рішення не передбачено передачу заяв чи клопотань, які надійшли з порушенням правил підсудності.

Узагальнюючи наведене, клопотання засудженого не належить до розгляду Чортківським районним судом Тернопільської області.

Як вбачається з «Узагальнення судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків» від 01.04.2017, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що у випадку недотримання суб`єктом звернення правил територіальної підсудності, визначеної у ст. 539 КПК, суд не здійснює розгляд по суті клопотання; встановивши, що клопотання (подання) є не підсудним, суд з урахуванням положень ст. 539 КПК вправі прийняти рішення про повернення відповідного клопотання, що забезпечить право суб`єкта звернення на доступ до правосуддя до належного суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим що подане засудженим клопотання підлягає поверненню особі, яка його подала для звернення з ним до належного суду, яким є суд, який ухвалив вирок, що не перешкоджає зверненню до належного суду.

Окрім того, колегія суддів виходить з того що до компетенції Чортківського районного суду Тернопільської області не належить розгляд питання про застосування положень п. 4 ч. 1 ст. 48 КК 1960 року або ст. 49 КК України оскільки строки давності притягнення до кримінальної відповідальності застосовуються до моменту винесення вироку, а не після набрання ним законної сили чи під час відбуття покарання , тому що він не є судом права, тобто тим, який ухвалював вирок.

Також колегія суддів приймає до уваги те що ОСОБА_6 неодноразово звертався до Чортківського районного суду з клопотанням про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення на строкове покарання у виді позбавлення волі, у задоволенні якого йому було відмовлено та повторні аналогічні клопотання засудженого були залишені без розгляду у зв`язку з тим що його вимоги були ідентичними.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 6 серпня 2025 року про повернення поданого ним клопотання - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Заліщицького районного суду Чортківського районного суду Тернопільської області від 6 серпня 2025 року про повернення клопотання засудженого ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді