Справа №345/3804/24
Провадження № 1-кс/345/558/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2025 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні його потерпілим,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вищевказаною скаргою.

Скаргу мотивує тим, що 17.07.2025 року він звернувся із заявою на ім`я начальника Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про визнання його потерпілим по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №000295, оскільки йому було заподіяно майнову та моральну шкоду на ВАТ «Будмаш». Проте постановою слідчого від 21.07.2025 року в черговий раз було незаконно відмовлено у задоволенні його клопотання. Тому ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчої та зобов`язати виконати його клопотання.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з вищенаведених підстав.

Слідчий СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області в судове засідання повторно не з`явився з невідомих для суду причин. Водночас з урахуванням вимог ч.3 ст.306 КПК України її неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів скарги вбачається, що СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000295 від 25.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384 КК України.

Постановою слідчого від 21.07.2025 року ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні. При цьому постанова мотивована, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384 КК України мають формальний склад і не вимагають обов`язкового настання шкоди фізичній або юридичній особі. Визнання потерпілим можливо лише за наявності встановленого причино-наслідкового зв`язку між діями суб`єкта правопорушення і реальною шкодою особі, яка про це заявляє.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Ч. ч. 1, 3 ст. 55 КПК України передбачає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Відповідно до ч.1 ст.367 КК України, кримінальна відповідальність настає за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб

При цьому, відповідно до п.3 примітки ст.364 КК України передбачено, що істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а згідно з п.4 цієї примітки, тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 23.01.2020 року по справі №466/7075/14 та від 17.08.2021 року по справі №484/1376/18, службова недбалість належить до злочинів з матеріальним складом, який визнається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди, яка у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (ч. 1 ст. 367 КК), чи тяжких наслідків, які у 250 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян (ч.2 ст.367 КК).

Тобто помилковими є покликання слідчого, що злочин передбачений ч. 1 ст. 367 КК України, є злочином з формальним складом.

Також, обґрунтовуючи постанову про відмову у визнанні потерпілим, слідчий вказує, що заявник не обґрунтував, яку саме йому шкоду спричинено внаслідок настання події кримінального правопорушення, або ж які настали для нього негативні наслідки. Однак дані обставини підлягають встановленню в ході проведення досудового розслідування.

Слідчим в постанові зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.

В узагальненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

За таких обставин, постанова слідчого від 21.07.2025 року про відмову у визнанні потерпілим носить у собі формальний характер. А тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування вищевказаної постанови слідчого.

Водночас щодо вимог ОСОБА_3 з приводу визнання його потерпілим слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно до приписів ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також слід зазначити, що відповідно до приписів ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

А межі втручання слідчого судді у діяльність слідчого обмежуються приписами ч. 1 ст. 303 КПК України. Таким чином, вирішення питання щодо визначення процесуального статусу особи у кримінальному провадженні, як потерпілого, приписами КПК України не віднесено до компетенції слідчого судді. А тому в частині вимог скарги ОСОБА_3 про визнання його потерпілим слід відмовити, оскільки суд не може зобов`язувати слідчого визнавати особу потерпілим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 55, 93, 94, 303-305, 309 КПК України, -

у х в а л и в:

Скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 21.07.2025 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №000295 про визнання потерпілим, зобов`язавши слідчого розглянути клопотання ОСОБА_3 відповідно до приписів КПК України, з прийняттям обґрунтованого процесуального рішення.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання.

Слідчий суддя ОСОБА_5