Справа № 461/3141/23
Провадження № 1-кс/461/3546/25
УХВАЛА

10.06.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_3

представника азявника ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту на належне заявнику майно.

Подане клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді, в рамках кримінального провадження № 0000026 від 02.03.2023 року, було накладено арешт на вилучені 15.01.2024 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , предмети та речі, а саме: 500000 грн та 7500 Євро, мобільний телефон Redmi imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

Представник заявника зазначає, що в матеріалах кримінально провадження відсутні будь які відомості, що вилучені грошові кошти були одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Вилучені кошти сім`я ОСОБА_5 заощаджувала тривалий час та такі не мають жодного відношення до обставин розслідування вказаного кримінального провадження.

Вказує, що досудове розслідування у в казаному кримінальному провадженні триває понад 2 роки, однак за цей час заявнику не повідомлено про підозру та навіть не допитано в якості свідка, а тому збереження арешту на майно порушує права ОСОБА_5 як законного власника такого майна.

З урахуванням вищенаведеного, зазначає, що станом на момент звернення до суду із вказаним клопотанням відсутні жодні підстави чи обґрунтування для збереження арешту на майно, а тому з метою захисту права власності просив клопотання задовольнити.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що вилучені у ОСОБА_5 грошові кошти та мобільний телефон були визнані постановою слідчого речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, а тому з метою їх збереження, недопущення їх зміни чи відчуження існує необхідність у подальшому збереженні арешту.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом СБ України у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000026 від 02.03.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Постановою слідчого від 16.01.2024 року було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні речі та предмети, що були вилучені 15.01.2024 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме: 500000 грн та 7500 Євро, мобільний телефон Redmi imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді від 18.01.2024 року було накладено арешт на вищезазначені грошові кошти та мобільний телефон.

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 16 КПК України, - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 1 статті 174 КПК України встановлено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Засада недоторканності права власності у кримінальному провадженні випливає із поваги до права власності, позбавлення права власності та контролю з боку держави щодо використання власності, які закріплені у ст. 1 Протоколу. Особливе значення цього принципу пояснюється і закріпленням його серед загальних засад кримінального провадження (п. 9 ч. 1 ст. 7, ст. 16 КПК України).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено ЄСПЛ у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява № 6833/74 від 13 липня 1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». Обмеження права власності не тільки має ґрунтуватися на законі, а знаходитись під дією судового контролю і мати тимчасовий характер.

Слідчим суддею були проаналізовані надані заявником документи на підтвердження законності походження вилучених в ході обшуку грошових коштів, зокрема: відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2022-2023 роки щодо ОСОБА_5 , відповідно до яких сума щомісячного доходу останнього перевищувала 50000 грн., копію купівлі-продажу земельної ділянки від 06.10.2010 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно до якого продаж земельної ділянки було здійснено за 363400 грн.

Слідчий суддя враховує, що суми отриманого заявником доходу відповідають розміру вилучених в ході обшуків грошових коштів. Доказів того, що такі грошові кошти були отримані незаконним шляхом, є знаряддям чи засобами вчинення кримінального правопорушення або мають суттєве значення для вказаного кримінального провадження, стороною обвинувачення суду не надано.

Окрім того, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває вже понад 2 роки, однак за цей час заявнику ОСОБА_5 чи членам його сім`ї не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, останніх не допитано в якості свідків. Поряд з цим, тривале збереження арешту на належне заявнику майно порушує його права як власника.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення права власності, слідчий суддя, дотримуючись засад кримінального провадження щодо законності, верховенства права та недоторканності права власності, прийшов до переконання, що на даний час відпали обставини, які стали підставою для накладення арешту, передбачені ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000026 від 02.03.2023, року- задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18.01.2024 року, на вилучені 15.01.2024 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , предмети та речі, а саме: 500000грн (1000 купюр по 500грн) та 7500 Євро (75 купюр по 100 Євро); мобільний телефон Redmi imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

Повний текст ухвали проголошено 13 червня 2025 року о 14 год. 55 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1