Справа № 359/6769/25
Провадження № 1-кс/359/1217/2025
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2025 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль з технічною аудіо та відео фіксацією клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю і жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з середньою освітою, працюючому в ДП МА «Бориспіль», одруженому, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майор поліції ОСОБА_6 за погодженням прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.06.2025 приблизно о 00 год. 30 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_8 , заздалегідь взявши із собою кухонний ніж, прийшов за місцем її мешкання, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час, перебуваючи у дворі зазначеного будинку, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виникла сварка через те, що потерпіла готує документи на розлучення та на ґрунті ревнощів, реалізуючи свій злочинний умисел, наніс кілька ударів кухонним ножем в область живота, тулуба та верхніх кінцівок, чим заподіяв потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у виді: проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням селезінки, внутрішньочеревної кровотечі; множинних колото-різаних поранень тулубу; різаною рани правої кисті.

07.06.2025 відомості за фактом спричинення ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння ОСОБА_8 , Бориспільським РУП ГУНП в Київській області внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001166 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

07.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, доведена, обґрунтована та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, що містяться в матеріалах досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник та підозрюваний проти клопотання заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, 07.06.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України, по наведеним вище обставинам.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_4 знаходить своє підтвердження зібраними у справі доказами:

- протоколом огляду місця події від 07.06.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого зафіксована обстановка події та вилучено футболку потерпілої ОСОБА_8 зі слідами речовини бурого кольору, змив з речовиною бурого кольору, кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору;

- допитом в якості потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що має чоловіка ОСОБА_4 , з яким знаходиться у стадії розлучення та на протязі трьох місяців вони проживають окремо. 07.06.2025 приблизно о 00.30 годин вона перебувала у дворі за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом зі своєю матір`ю, сестрою та малолітнім сином, коли в цей час у двір зайшов ОСОБА_4 та кухонним ножем, який приніс із собою, наніс їй не менше чотирьох ударів в область живота та тулуба, від чого ОСОБА_8 відчула сильну біль;

- допитом в якості свідка ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_8 та пояснила, що разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , проживають донька ОСОБА_8 та донька ОСОБА_10 разом з онуком. 07.06.2025 приблизно о 00.25 годині вона перебувала в будинку та відпочивала, тим часом донька ОСОБА_8 говорила по телефону у дворі. В цей час на її мобільний телефон подзвонив ОСОБА_4 , який є чоловіком її доньки, однак вони разом не проживають. ОСОБА_4 пояснив, що він вдарив ножем її доньку. Вийшовши на подвір`я, вона побачила, що її донька ОСОБА_8 лежить на гойдалці у дворі та має ножові поранення в області живота та спини, ОСОБА_4 також був у дворі і тримався за поранення доньки. Після цього вона викликала карету швидкої медичної допомоги та поліцію;

- допитом в якості підозрюваного ОСОБА_4 , який пояснив, що він дійсно, через ревнощі наніс удари ножем своїй дружині ОСОБА_8 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження;

- довідкою з КНП «ББЛІЛ» від 07.06.2025, згідно якою ОСОБА_8 має діагноз: «Проникаюче колото різане поранення черевної порожнини з пошкодженням селезінки, внутрішньочеревна кровотеча. Множинні колото різані поранення тулуба. Різана рана правої кісті».

Так, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на підтвердження обґрунтованості підозри досудовим слідством зібрано ряд зазначених в клопотанні доказів.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та про наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, що має місце по даному кримінальному провадженню, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , суд враховує, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно дотримуватися вимог ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, при цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У Рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії», а також правових позицій, викладених у п. 80 Рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», та у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

У справі «Ігнатов проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 5 Конвенції, разом зі статтями 2, 3 і 4, є серед основоположних прав, що захищають фізичну безпеку особистості і в цій якості її важливість має першорядне значення. Її головна мета полягає в тому, щоб не допустити свавільного або необґрунтованого позбавлення волі. Зокрема, можна ідентифікувати три основні засади у практиці Суду: вичерпний характер винятків, які повинні бути інтерпретовані строго і які не допускають широкого трактування відповідно до інших положень Конвенції (зокрема, статті 8-11 Конвенції); законності затримання, включаючи матеріальне та процесуальне право, що є вимогою ретельного дотримання принципу верховенства права. Одним з найбільш поширених видів позбавлення волі у кримінальному провадженні є досудове тримання під вартою. Таке тримання є одним із винятків із загального правила, що кожна людина має право на свободу (параграф 1 статті 5), та передбачено в підпункті (с) пункту 1 статті 5 Конвенції.

Аналізуючи доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також зіставляючи їх з вищевказаними вимогами кримінального процесуального закону і практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором під час судового засідання не наведено достатніх і належних переконливих доказів існування у сукупності всіх ризиків зазначених в клопотанні.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який має визначене місце проживання, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на вказане, з урахуванням соціальних зв`язків, перебування на утриманні малолітньої дитини, постійного місця роботи, наявності у ОСОБА_4 постійного місця проживання, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання. Крім того, на підозрюваного слід покласти такі обов`язки: не відлучатися із житла, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про необхідність зміни свого місця проживання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176-178, 181-183, 184, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 серпня 2025 року включно, за адресою: АДРЕСА_3 з покладенням на нього наступних обов`язків:

1) не відлучатися із житла, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про необхідність зміни свого місця проживання.

Строк дії ухвали до 24 год. 00 хв. 05 серпня 2025 року включно.

Ухвалу для контролю за поведінкою підозрюваного направити начальнику Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 11 червня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1