У Х В А Л А

31.07.2025 рокуСправа № 634/81/25 Провадження № 1-кп/634/63/25

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Сахновщина Харківської області кримінальне провадження №0000153 від 30.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України-

встановив:

В провадженні Сахновщинського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження №0000153 від 30.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні потерпілий заявив письмове клопотання про закриття кримінального провадження відносно свого сина ОСОБА_6 , оскільки не має до нього претензій.

Прокурор просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки за змістом висунутого ОСОБА_6 обвинувачення за ч.2 ст. 125 КК України, він вчинив дії насильницького характеру відносно свого батька ОСОБА_4 , тобто відносно родича, що згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України виключає можливість закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд задовольнити клопотання потерпілого та закрити провадження по справі.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання потерпілого та матеріали кримінального провадження, суд приходить наступного висновку.

Законом № 2227-VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», який набрав чинності 11 січня 2019 року, внесено зміни до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів.

Із висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19 вбачається, що злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Частиною 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Як слідує зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_6 , йому ставиться у вину заподіяння батькові ОСОБА_4 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розрад здоров`я за подією 29.12.2024 року.

Обвинувачений в ході судового розгляду підтвердив той факт, що потерпілий є його рідним батьком, а отже зміст обвинувачення свідчить про те, що інкриміноване правопорушення є таким, що пов`язане з домашнім насильством, адже згідно змісту обвинувачення фізичне насильство мало місце між родичами батьком та сином.

До таких висновків суд приходить з урахуванням практики сформованою в постанові ОП ВС від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19, що системно застосована в інших постановах ВС, зокрема в постанові ВС від 12.02.2025 по справі № 279/50/22, від 21.08.2024 по справі № 365/621/23, від 12.10.2022 по справі № 676/6199/19, від 31.03.2021 по справі № 155/457/20, від 10.03.2020 по справі № 531/270/19 та інших.

Беручи до уваги викладене, з огляду на зміст ст. 1 Закону № 2229-VIII щодо поняття «домашнє насильство», суд приходить до висновку, що в обвинувальному акті зазначені обставини, що свідчать про те, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є таким, що пов`язане з домашнім насильством.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що клопотання потерпілого про закриття кримінального провадження задоволенню не підлягає, оскільки інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством.

Керуючись ст.ст. 284, 371, 372, 477 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення залишити без задоволення.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: