Провадження № 1-кс/761/8484/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 120 251 001 000 010 78 від 20.03.2025 за ч. 2 ст. 146 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 з клопотанням про накладення у кримінальному провадженні № 120 251 001 000 010 78 від 20.03.2025 арешту на речі та документи, вилучені під час обшуку автомобіля «AUDI Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному провадженні за ч. 2 ст. 146 КК України щодо незаконного позбавлення волі та утримування з корисливих мотивів невстановленими особами гр. ОСОБА_6 .

У зв`язку з виникненням невідкладного випадку, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, 21.03.2025 проведено обшук автомобіля «AUDI Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , розташованого за адресою - м. Київ, вул. А. Верхогляда, 15-Б, під час якого вилучено: автомобіль «AUDI Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чотири змиви з підголівників автомобіля; один змив з керма автомобіля; один змив з селектору передач; один змив з ручки водійських дверцят.

Постановою слідчого від 21.03.2025 вищевказане майно на підставі ст. 98 КПК України визнано речовими доказами.

У зв`язку з викладеним прокурор просив накласти арешт на вилучене майно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити. Також просив долучити ухвалу слідчого судді про проведення обшуку.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти накладення арешту на вказане майно, обумовлюючи тим, що клопотання прокурора не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів не є виправданим та належним заходом.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК тимчасово вилученим майном серед іншого можуть бути речі, якщо вони виготовлені, пристосовані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення.

Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на слідчого чи прокурора обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими прокурором матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146 КК.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом.

Прокурором та матеріалами клопотання доведено, що вилучений у ході проведення обшуку автомобіль «AUDI Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , містить інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення та є доказом у цьому кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для задоволення ініційованого прокурором клопотання у цій частині.

Вирішуючи клопотання у частині накладення арешту на вилучені за результатами проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій: чотири змиви з підголівників автомобіля; один змив з керма автомобіля; один змив з селектору передач; один змив з ручки водійських дверцят, слідчий суддя зазначає таке.

Главою 17 КПК України передбачено визначення, підстави та порядок накладення арешту на майно у кримінальному провадженні.

Так, згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом є позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя на підставі ст. 132 КПК має перевіряти, чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права осіб на володіння, користування та розпорядження певним майном.

У той же час, вилучені під час огляду місця події вищезазначені змиви у розумінні ст. 170 КПК не є майном та не являються об`єктом права володіння, користування та розпорядження будь-якими особами.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани та схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Тобто вилучення змивів з предметів під час огляду місця події є способами фіксації доказів. Такі зразки, сліди та речовини, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є речовими доказами, проте не мають ознак майна, тому накладення арешту на них позбавлене правового змісту.

Відтак, у задоволенні клопотання прокурора у цій частині слід відмовити.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 251 001 000 010 78 від 20.03.2025 арешт на майно, вилучене 20.03.2025 під час обшуку автомобіля «AUDI Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме на:

-автомобіль «AUDI Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, НОМЕР_2, опечатаний наліпками NPU 0484806, NPU 0484805, NPU 0484804, NPU 0484803, NPU 0484802, NPU 0484801.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1