УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000015 від 03.02.2023, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 лютого 2025 року стосовно,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таборівка, Вознесенського району, Миколаївської області, українець, громадянина України, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.249 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_5

(в режимі відеоконференції з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.02.2025 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 529 822 грн. та ухвалити в цій частині новий вирок, яким відмовити в задоволенні позовної заяви прокурора в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області щодо стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 529 822 грн, в іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки:1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позов прокурора в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області матеріальну шкоду в сумі 529 822 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 витрати на користь держави в сумі 4779 грн., 60 коп. за проведення судової експертизи. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник зауважує, що обвинувачений позовну заяву не визнав посилаючись на те, що на момент затримання його інспекторами рибоохорони раки та риба були ще живими і їх можна було випустити у воду і тим самим матеріальні збитки були б меншими.

Пояснює, що під час розгляду справи судом першої інстанції в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а свідок ОСОБА_11 допитаний не був, хоча сторона захисту наполягала на його допиті, оскільки він був понятим у даній справі, свідок ОСОБА_11 міг би підтвердити в судовому засіданні, що риба і раки були живими, на думку сторони захисту, пояснення свідка ОСОБА_11 мали би впливове значення під час ухвалення вироку, оскільки покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 різняться між собою і суперечать один одному.

Зауважує, що судом першої інстанції не взято до увагу той факт, що поняті і працівники поліції прибули до місця затримання ОСОБА_6 лише через 2-3 години, як дії ОСОБА_6 були зупинені інспекторами рибоохорони і цей весь час риба і раки були без води. Таким чином інспекторами рибоохорони умисно раки і риба не були випущені одразу назад у воду, тим самим збільшився розмір завданої шкоди.

Щодо спричинення ОСОБА_6 шкоди державі в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області, зауважує, що судом не в повному обсязі дослідженні докази щодо даного питання, не вірно дана оцінка доказам, а тому вважає, що в задоволенні цивільного позову в даному кримінальному провадженні необхідно відмовити, у зв`язку з завищеною сумою завданої шкоди.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 01.02.2023, у невстановлений в ході досудового розслідування час, у ОСОБА_6 , який перебував за місцем свого мешкання, нехтуючи встановленим чинним законодавством порядком здійснення рибного добувного промислу, виник злочинний умисел направлений на незаконний добувний промисел на річці Південний Буг, котра протікає в межах Олександрівської селищної ради, Вознесенського району, Миколаївської області.

З метою реалізації злочинного умислу, 01.02.2023 ОСОБА_6 , маючи на меті незаконне зайняття рибним промислом, із корисливих мотивів, з метою незаконного вилову водних біоресурсів без наявного дозволу на вилов, взявши із собою завчасно приготовлений гідро (неопреновий) костюм для підводного полювання, водолазні ласти та маску із дихальною трубкою, прибув до берегу річки Південний Буг, котра протікає в межах Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області.

В подальшому, залишивши свій транспортний засіб, а саме - автомобіль марки ВАЗ 2106, д/н НОМЕР_1 , на березі річки, одягнувши завчасно підготовлений гідро (неопреновий) костюм для підводного полювання, водолазні ласти та маску із дихальною трубкою після чого, на ділянці місцевості - на відстані 1000 м. вниз за течією насипного мосту у напрямку смт. Доманівка Миколаївської області, пірнаючи до водойми розпочав незаконний вилов водних біоресурсів. В результаті злочинної діяльності, 01.02.2023, близько 12 години ОСОБА_6 , реалізуючи злочинний умисел на незаконний вилов біоресурсів, за допомогою гідро (неопренового) костюму для підводного полювання, водолазних ластів та маски із дихальною трубкою, видобув із річки Південний Буг водні біоресурси, а саме: риби виду бички - 11 особин, окунь - 3 особини та раків - 151 особину. Тим самим, відповідно до додатку № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209, своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв істотну шкоду державі в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області, розмір якої відповідно до розрахунку суми збитків, складає 529 822 гривні, що є істотною шкодою.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст.249 КК України, які виразилися в незаконному зайнятті рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1. ст.249 КК України є вірною.

Колегія суддів вважає, що висновок про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України. Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України.

Твердження захисника обвинуваченого про те, що саме через дії інспекторів рибоохорони, які умисно не випустили одразу назад у воду раків і рибу, призвели до збільшення розміру завданої шкоди, колегія суддів вважає надуманими.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля № 17 від 10.12.2004, під незаконним заняттям рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом (ст..249 КК України) треба розуміти таке вилучення водних живих ресурсів із природного середовища, яке здійснюється з порушенням чинного законодавства, що регулює порядок і умови промислового, любительського, спортивного рибальства, іншого використання водних живих ресурсів. Зокрема, незаконним є промисел, який здійснюється всупереч існуючим правилам: без належного на те дозволу, в заборонений час, у недозволених місцях, із застосуванням заборонених знарядь лову, з перевищенням установлених лімітів чи норм вилову. Під промислом розуміються як один акт добування риби, тварин чи рослин, так і неодноразове вчинення таких дій. Відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачений ст. 249 КК, настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду. На те, що шкода є істотною, можуть вказувати, зокрема, такі дані: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період

нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є

труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи

рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено; тощо. Якщо

внаслідок вчинених дій істотна шкода не настала, винна особа за

наявності до того підстав може нести відповідальність за ч.3 або

ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні головний інспектор від охорони водних біоресурсів «Рибоохороний патруль» ОСОБА_8 пояснив суду, що 01.02.2023 спільно з ОСОБА_9 був виявлений ОСОБА_6 у водолазному костюмі, останній вийшов з річки на берег з білою торбою з раками і рибою. Рибу і раків вони перерахували, половина раків була мертва, половина снулі, ледве рухалися і не могли далі жити, тому і випускати їх не було можливості. На місці події обвинувачений вказав, що ловив раків та рибу для себе та родичів. Крім того свідок пояснив суду, що ловив обвинувачений при нерестовій забороні, в забороненій зоні, заборона діє увесь рік, рак тоді виношував ікру. Раки та риба була вилучена, описана доставлена на конфіскат на спец приймач.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 01.02.2023 патрулював разом з ОСОБА_8 та виявили ОСОБА_6 , який добув рибу та раків, вийшов він з торбою в руках, в якій були окунь, бичок мертві, раки частково живі. ОСОБА_6 пояснив, що ловив біоресурси для себе. Потім вони перерахували виявлені біоресурси та викликали поліцію.

Разом з тим, допитаний обвинувачений ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України вину визнав частково, позов не визнав. Не заперечував факту вилову 11 бичків, 3 окунів, 151 раку 01.02.2023р., але стверджував, що раків треба було відпустити, бо вони були живі, та взагалі раки живуть тиждень.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується дослідженими судом доказами та показаннями свідків, які були допитані в ході судового розгляду, а саме: показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , висновком експерта № 476/23-27 від 22.02.2023, згідно якого зроблено висновок, що розмір шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства України внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів, а саме риби видів бичків 11 особин, окунь 3 особини, раки 151 особини в р. Південний Буг на відстані 1000 м униз за течією від насипного мосту через річку поблизу смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області та в межах нижнього б`єфу Олександрівської ГЕС, становить 529822 гривні, завдано істотну шкоду (т.1, а.п.164-169);

Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом № 017750 від 01.02.2023, доданим до нього описом об`єктів лову, накладної. Разом з тим, відповідно до постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.02.2023 провадження відносно ОСОБА_6 закрито, оскільки вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 249 КК України. (т.1, а.п.144-147), відповіддю на запит дізнавача ОСОБА_13 начальника державного агентства меліорації та рибного господарства України управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області (Миколаївській рибоохоронний патруль), відповідно до якої загальна сума нанесеної матеріальної шкоди заподіяної рибним запасам України, внаслідок порушення природоохоронного законодавства становить 529 822 грн. (т.1, а.п. 152-153); відповіддю на запит дізнавачу ОСОБА_14 начальника державного агентства меліорації та рибного господарства України управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області (Миколаївській рибоохоронний патруль) ОСОБА_15 від 09.02.2023 відповідно до якої шкода рибному господарству України, яка завдана вилученням водних біоресурсів відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000025 від 01.02.2023 є істотною (т.1, а.п.154-155); висновком експерта № 476/23-27 від 22.02.2023 р., згідно якого рзмір шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства України внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів, а саме : риби видів бичків 11 особин, окунь 3 особини, раки 151 особини становить 529 822 грн. (т.1, а.п.164-169)

Таким чином, судом першої інстанції були дослідженими докази, які підтверджують, що ОСОБА_6 було здійснено незаконного вилову водних біоресурсів, а саме риби видів бичків 11 особин, окунь 3 особини, раки 151 особини і майнова шкода рибному господарству України, яка завдана діями обвинуваченого - становить 529 822 гривні, що є істотною шкодою. За такого, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов прокурора та стягнув з обвинуваченого на користь держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області 529 822 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, із відповіді на запит дізнавачу ОСОБА_14 начальника державного агентства меліорації та рибного господарства України управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області (Миколаївській рибоохоронний патруль) ОСОБА_15 від 09.02.2023, вбачається, раки були вже снулими та не зможуть у подальшому взяти участь у відтворенні популяції зазначених видів, що також підтверджує висновок суду про те що рибним запасам України була заподіяна істотна шкода (т.1, а.п.154-155)

Зауваження сторони захисту про те, що судом не були задоволенні клопотання обвинуваченого про допит свідка ОСОБА_11 , спростовуються матеріалами справ, а саме судом першої інстанції викликався свідок ОСОБА_11 ,(Т.1 а.с.50), проте суд був позбавлений можливості допитати цього свідка, оскільки, той відсутній за місцем проживання.

Суд першої інстанції згідно з положеннями ст. 337 КПК України всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені в судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, які взаємодоповнюються між собою, узгоджуються та підтверджуються у сукупності та яким дана належна оцінка у вироку, у зв`язку з чим дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Щодо призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то воно призначено згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України. При цьому враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, у нарколога, психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, на утриманні осіб не має, проживає у великій родині, не працює,обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначити покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

Зважаючи на викладене, рішення суду є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження апелянта не містять правових підстав для зміни або скасування вироку суду в порядку ст. 409 КПК України, в зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 лютого 2025 року, стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді