Справа № 273/519/25
Провадження № 1-кп/273/123/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Баранівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2025 року за №0000267 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, з базовою вищою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.01.2009 року Хар`юським повітовим судом Естонської республіки за ч. 4 ст. 114, ч. 1 ст. 118 Пенетенціарного кодексу Естонської Республіки, до позбавлення волі на строк 20 років;

- 12.07.2013 року ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області вирок Хар`юського повітового суду від 15.01.2009 року приведено у відповідність із законодавством України, відповідно якої призначено показання за п. 13 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 15 років. Звільнений 10.07.2020 року умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 10 місяців та 11 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025 поліцейський офіцер громади (Дубрівської територіальної громади) відділу превенції Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_6 , будучи у форменому одязі із знаками розрізнення (спеціальний жетон 0071663), отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, перебував на закріпленій, відповідно до наказу начальника Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області №41 від 22.11.2024, поліцейській дільниці №24.

Під час виконання своїх службових обов`язків, відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», 17.03.2025 о 12:40 ОСОБА_6 здійснив виїзд за зверненням громадянки ОСОБА_7 про крадіжку грошових коштів з її будинку по АДРЕСА_1 . (ЄО № 6208 від 17.03.2025)

Цього ж дня близько 13 год. 28 хв. в ході відпрацювання вказаного повідомлення, виконуючи свої службові обов`язки щодо своєчасного реагування на повідомлення про вчинення правопорушення або інші події, встановлення особи, яка вчинила правопорушення, керуючись при цьому ст. 23 Законом України «Про Національну поліцію» з метою перевірки щодо причетності до скоєного правопорушення, поліцейський офіцер громади капітан поліції ОСОБА_6 на службовому автомобілі марки «Dacia Duster», номерний знак НОМЕР_1 , прибув до господарства ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході виконання своїх службових обов`язків працівник поліції вийшов із службового автомобіля і направився у двір ОСОБА_4 .

При спробі з`ясувати всі обставини правопорушення, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 , який усвідомлюючи, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, почав нецензурно лаятися, неодноразово виразив погрозу застосування фізичного насильства до поліцейського, на зауваження та попередження про можливість, в разі необхідності, застосування спеціальних засобів відповідно до ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», не реагував. В цей же час, ОСОБА_4 продовжуючи висловлювати погрози фізичною розправою та вбивством поліцейському ОСОБА_6 , схопив вила, почав погрожувати ними та рухатись на зустріч поліцейському, скорочуючи до нього відстань. За таких обставин поліцейський ОСОБА_6 , усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю і здоров`ю, попередив ОСОБА_4 про застосування вогнепальної зброї, однак останній на попередження не реагував. Лише після того, як ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію України», оголив вогнепальну зброю та привів її у готовність, ОСОБА_4 припинив наближатись до поліцейського, повернувся та відніс вила до свого господарства.

Однак, через декілька хвилин, продовжуючи свою протиправну діяльність ОСОБА_4 , тримаючи в одній руці відкриту пластикову каністру, в іншій запальничку, вибіг на вулицю та повторно виразив погрози вбивством та пошкодженням службового автомобіля шляхом підпалу працівнику поліції ОСОБА_6 .

З метою уникнення подальшого поглиблення конфлікту, поліцейський ОСОБА_6 сів до службового автомобіля та залишив місце скоєння кримінального правопорушення, повідомивши про дану подію чергового відповідного органу Нацполіції.

Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.345 КК України, а саме погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні та всі встановлені обставини справи. Суду пояснив, 17.03.2025 року до його подвір`я прийшов офіцер громади, якого він знав, працівник поліції був в форменому одязі, який пояснив чого прийшов, почав задавати питання. Обвинувачений був випивший та на емоціях, оскільки його батько був присмерті, відреагував на поліцейського не правильно, погрожував йому, проте це були тільки погрози. Вказує, що на даний час немає неприязних стосунків з поліцейським, просив у нього вибачення, розуміє, що вчинив неправильно та ніякі дії поліцейського не потребували такої агресивної реакції. Щиро розкаюється у вчиненому, якби був тверезий ніколи так би не вчинив, дуже шкодує, що так вийшло, просив суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 вказав, що працює поліцейським Дубрівської територіальної громади, до складу якої входить с.Забара та с.Мокре. 17.03.2025 року близько 12 год. на планшетний пристій надійшло повідомлення про крадіжку грошей у ОСОБА_7 . Він вирушив в с.Забара на вул. Сонячну, 5, де відібрав заяву про вчинене правопорушення та пояснення про крадіжку коштів в сумі 2000 грн. (4 купюри по 500 грн.). Потерпіла пояснила, що до вчинення крадіжки причетний ОСОБА_4 , оскільки бачила його в сусіда ОСОБА_8 , також в веранді помітила цукерки та печиво, які у неї зникли, так як пояснив ОСОБА_9 , що їх приніс ОСОБА_4 . В подальшому, опитав ОСОБА_8 , який повідомив, що ОСОБА_4 приніс йому цукерки, печиво та 500 грн. Опитав Свідерського, який вказав, що бачив як подвір`я ОСОБА_7 виходив ОСОБА_4 . В подальшому, він поїхав за місцем проживання ОСОБА_4 в с.Мокре, оскільки йому було відомо, що останній проживає з співмешканкою ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 . Під`їхавши на службовому авто до подвір`я, зайшов на подвір`я, де знаходилась ОСОБА_11 та запитав, де знаходиться ОСОБА_4 , на що, остання покликала його з літньої кухні. Обвинувачений вийшов, та оскільки почав себе поводити агресивно, він включив боді камеру та повідомив, що ведеться відео фіксація. ОСОБА_4 почав висловлювати невдоволення нецензурними словами, погрожував та казав, щоб він вийшов. Вони вийшли з подвір`я, обвинувачений продовжував погрожувати, на зауваження не реагував. В подальшому він набрав керівника та повідомив про таку ситуацію. В цей час ОСОБА_4 побіг до подвір`я та вибіг з вилами, кричав що вб`є. Він почав віддалятися, казав припинити, дістав зброю, привів у готовність, наказував припинити вчинення правопорушення та повідомив, що якщо не припинить, він буде змушений стріляти. ОСОБА_4 побачивши зброю, розвернувся і пішов у двір. Потерпілий зателефонував на лінію 102 та попросив підмоги. В цей час ОСОБА_4 вийшов з двору з каністрю 5 літрів з червоною рідиною, яка була схожа на бензин розведений мастилом червоного кольору, який застосовується до бензопили. При цьому водній руці була каністра, а в іншій запальничка. ОСОБА_4 кричав, що обіллє автомобіль та підпалить його. Свідком вказаних подій обула ОСОБА_11 , яка заспокоювала обвинуваченого, згодом ОСОБА_4 поставив каністру та пішов у двір. Потерпілий сів у автомобіль і почав виїжджати, обвинувачений в цей час знову вибіг вже з іншою каністрою, яку кинув по автомобілю, та продовжував погрожувати. Через декілька хвилин приїхали працівники СРПП і слідчо-оперативна група. Додатково зазначає, що був знайомий з ОСОБА_4 раніше, оскільки він проживає на його території, в карантин складав на нього протоколи за порушення масочного режиму, раніше неприязних стосунків не було. Всі погрози висловлені обвинуваченим сприймав як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, також висловлювалися погрози щодо його сім`ї. Щодо міри покарання покладався на розсуд суду.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

У судовому засіданні прокурор, враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину та всі встановлені обставини справи, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений, його захисник та потерпілий не заперечили щодо визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом потерпілого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.345 Кримінального кодексу України, є нетяжким злочином.

Щодо особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно: періодично вживає спиртні напої, входить в конфліктні ситуації з односельчанами, не працює; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на військовому обліку не перебуває, його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , суд враховує щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , є рецидив кримінальних правопорушень.

Також суд враховує висновки Звягельського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, викладені у досудовій доповіді, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінено як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий, дослідження інформації, що характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_4 свідчить про неможливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, в межах санкції ч.1 ст.345 КК України у виді обмеження волі.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався і підстави для його застосування наразі не вбачаються.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у кримінальному провадженні, відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.03.2025 року на вила, слід скасувати.

Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 174, 368, 369, 370, 371, 374, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.03.2025 року на суховила.

Речові докази, а саме:

- суховила, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1